"07" серпня 2026 р.

Окрема думка
судді Шевченківського районного суду міста Києва Анохіна А.М.
у цивільній справі № 761/8115/26
У провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за заявою № 761/8115/26 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про оголошення фізичної особи померлою.
07 серпня 2026 року Шевченківським районним судом міста Києва у складі головуючого судді Анохіна А.М., присяжних Горинського В.Г., Крамаренка І.Л. у справі №761/8115/26 ухвалено рішення, яким: заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про оголошення фізичної особи померлою - залишено без задоволення.
За приписами частини третьої статті 35 ЦПК України суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Із рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07.08.2026 не погоджуюсь з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Оголошення фізичної особи померлою - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті, що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою у разі, якщо є підстави припускати про вірогідну смерть (загибель) особи на території, на якій велись активні бойові дії.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія, хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).
Разом із тим суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (див. постанови Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22, від 04 червня 2025 року у справі № 591/11696/23, від 18 грудня 2025 року у справі № 357/16463/24).
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_2 , зареєстрованого Виконкомом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області 27.01.2007 року та виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області 01.07.2009 року, ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .
Відповідно до сповіщення сім`ї № 347 від 25 грудня 2023 року солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_2 при виконанні бойового завдання в Бахмутському районі Донецької області.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 06.05.2022 року № 111 солдата ОСОБА_2 , солдата резерву 34 резервної роти - навідника 2 відділення спеціального призначення 2 взводу спеціального призначення 1 роти спеціального призначення НОМЕР_4 окремого батальйону спеціального призначення, ВОС - 101281А, вважати, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.
Відповідно до даних, що містяться у довідці від 19.12.2023 року № 1961, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , навідник спеціального призначення 2 взводу спеціального призначення 1 роти спеціального призначення, військовий квиток НОМЕР_5 , в період з 12.12.2023 по 18.12.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи в с. Іванівське Бахмутського району Донецької області на підставі журналу бойових дій від 17.11.2023 року, інв. № РЗ-365дск.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 № 352 під час виконання бойових завдань в Бахмутському районі військовослужбовець ОСОБА_2 , навідник 2 відділення спеціального призначення 2 взводу спеціального призначення 1 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , 16.12.2023 року потрапив під ворожий вогонь, внаслідок якого відсутня інформація про місцезнаходження особового складу, у зв`язку з чим вказаного військовослужбовця вважати таким, що з ІНФОРМАЦІЯ_2 зник безвісти.
Згідно з поясненнями, наданими заступником командира 1 роти спеціального призначення ОСОБА_3 02.01.2024 року, на виконання бойового завдання командира військової частини НОМЕР_1 від 16 год. 30 хв. 12.12.2023 року № 37 було визначено військовослужбовцям, в тому числі солдату ОСОБА_2 , вийти та зайняти вогневі позиції ВП «Коридор» та ВП «Зал» з метою завдати вогневе ураження противнику під час його атаки переднього краю і не допустити його прориву в глибину оборони, де основні зусилля зосередити в напрямках Бахмут-Часів Яр, Бахмут-Іванівське в околицях н.п. Іванівське Бахмутського району Донецької області. Під час виконання бойового наказу військовослужбовець солдат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 потрапив під інтенсивний мінометний обстріл противника біля ВП «Коридор» та ВП «Зал» в околицях н.п. Іванівське Бахмутського району Донецької області. Близько 18 год. 24 хв. ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_2 та інші військовослужбовці перестали виходити на зв`язок з вогневих позицій ВП «Коридор» та ВП «Зал». На даний час військовослужбовці, в тому числі солдат ОСОБА_2 , вважаються як зниклі безвісти.
Командир 2 взводу спеціального призначення 1 роти спеціального призначення ОСОБА_4 надав аналогічні пояснення від 02.01.2024 року.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2023 року № 294 призначено проведення службового розслідування на підставі рапорту старшого лейтенанта ОСОБА_3 , заступника командира 1 роти спеціального призначення від ІНФОРМАЦІЯ_2 № 4272 за фактом зникнення безвісти під час виконання бойового завдання військовослужбовців, в тому числі солдата ОСОБА_2 .
Відповідно до даних, що містяться в Акті службового розслідування, затвердженого тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024 року ОСОБА_5 , причинами та умовами, що могли сприяти зникненню безвісти солдата ОСОБА_2 , став ворожий інтенсивний артилерійський та мінометний обстріл противника по ВП «Коридор» та ВП «Зал» в околицях н.п. Іванівське Бахмутського району Донецької області в ході несення ним військової служби, а саме ведення бойових дій по захисту територіальної цілісності України та вважати зниклим безвісти, що пов`язано з виконанням ним бойового завдання, але у зв`язку із зникненням тіл, вважати його таким як безвісно відсутнім.
У витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2024 року № 13 «Про завершення службових розслідувань щодо зниклих безвісти військовослужбовців» зазначено про завершення службових розслідувань та вказано, що солдата ОСОБА_2 , навідника 2 відділення спеціального призначення 2 взводу спеціального призначення 1 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 вважати зниклим безвісти, що пов`язано з виконанням ним бойового завдання, але у зв`язку із зникненням тіл, вважати його таким як безвісно відсутнім.
З витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20240916-1208від 16.09.2024 року вбачається, що ОСОБА_2 зник (виявлено) на території бойових дій (під час воєнних дій).
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №779 від 30.04.2025 внесені зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376.
Відповідно до вказаних змін з 18.02.2025 у с.Іванівське Бахмутської міської територіальної громади Донецької області завершені бойові дії.
Строк, який пройшов з моменту зникнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_2 при виконанні бойового завдання в Бахмутському районі Донецької області на момент подачі заяви до суду становить більше двох років, при цьому строк, який пройшов з моменту завершення бойових дій на території с.Іванівське Бахмутської міської територіальної громади Донецької області на момент подачі заяви становить більше шести місяців.
У справі № 755/11021/22, формулюючи висновки, Велика Палата Верховного Суду виходила з того (див. пункт 45 постанови), що у частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовувала телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права (див. пункти 58-61 постанови Великої Палати Верховного Суду).
У пунктах 62, 65, 66 постанови у справі № 755/11021/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала: «Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
У чинному ЦК України видозмінену до реалій незалежної України статтю 21 законодавець виклав у статті 46 без істотних змін, доповнивши її у частині другій реченням другим з наведенням спеціального правила із вказівкою на право суду (з урахуванням конкретних обставин) оголосити фізичну особу померлою до спливу дворічного строку, але не раніше спливу шести місяців.
Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу».
У підсумку Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку: «… шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість» (див. пункт 82 постанови).
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24) не формулювала висновок для ситуації, коли територія, на якій відбулась вірогідна загибель військовослужбовця, на момент такої події була територією активних бойових дій, а потім окупована супротивником.
Обставини справи, яка перебувала на розгляді у Великій Палаті Верховного Суду, стосувались подій, коли ймовірна загибель фізичної особи сталась на території, де велись активні бойові дії, а після їх завершення території залишилась під контролем України (постанова ВС від 29.04.2026 у справі №615/129/25).
Судом встановлено, що територія, на якій відбулась вірогідна загибель військовослужбовця ОСОБА_2 на момент такої події була територією активних бойових дій, а потім окупована супротивником; у суду з надзвичайно великою вірогідністю є достатні істотні підстави вважати, що військовослужбовець ОСОБА_2 загинув, то відлік строку, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України може бути здійснений у цій справі з 18 лютого 2025 року.
Такий висновок суду не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду про те, що шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія, хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій (див. пункт 109 постанови).
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 24 грудня 2025 року у справі № 692/95/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в населеному пункті Одрадівка Бахмутського району Донецької області), від 21 січня 2026 року у справі № 127/11048/24 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 18 лютого 2026 року у справі № 759/22513/24 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в населеному пункті Олександропілля Попаснянського району Луганської області), від 04 березня 2026 року у справі № 761/684/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 13 березня 2026 року в справі № 352/1828/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісти в районі с. Роботине Пологівського району Запорізької області).
За таких обставин вважаю, що в матеріалах справи наявні достатні відомості про зникнення безвісти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обставин, що дають підстави припустити його загибель ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Іванівське Бахмутської міської територіальної громади Донецької області під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, у складі військової частини НОМЕР_1 , тому заява ОСОБА_1 про оголошення її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим підлягала задоволенню.

Суддя Андрій АНОХІН