Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.05.2026  	Справа №607/8264/25 Провадження №2/607/1646/2026	

місто Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого – судді – Якімця Т.І.,
за участю секретаря судового засідання – Трембач С.О.,
без участі сторін,
під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту

У С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
Через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі – ТОВ «Споживчий центр») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 27.09.2023-100003250 від 27 вересня 2023 року (далі – Договір).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 вересня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено Договір, підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на фінансовий номер телефону, вказаний останньою.
Відповідно до Договору позичальнику надається кредит на наступних умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, з використанням реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .
Позивач зазначив, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором не виконала, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви утворилася заборгованість у розмірі 15 056,00 грн, що складається з: 8 000,00 грн – заборгованість за основним зобов`язанням; 7 056,00 грн – заборгованість за процентами, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив
Представника відповідача – адвокат Кантелюк Т.-Т.Ю. – з метою спростування доводів позивача про фактичне перерахування коштів послідовно звертався із клопотаннями про витребування доказів: банківської виписки з АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку відповідача; інформації від ПрАТ «Київстар» щодо причин блокування номера телефону; а також інформації від АТ «Ощадбанк» щодо відкриття рахунку та банківської картки, зазначеної позивачем як картка одержувача коштів за Договором, і руху коштів по такому рахунку за період з 26 по
28 вересня 2023 року.
3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня
2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 серпня
2025 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» виписки за рахунком ОСОБА_1 .
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня
2025 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування у ПрАТ «Київстар» інформації щодо причин та підстав блокування номера телефону НОМЕР_2 .
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня
2026 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування у АТ «Ощадбанк» інформації щодо відкриття на ім`я ОСОБА_1 банківського рахунку та випуску банківської платіжної картки № НОМЕР_1 , а також інформації про зарахування коштів від
ТОВ «Споживчий центр» за період з 26 по 28 вересня 2023 року.
Представник позивача – ТОВ «Споживчий центр» – у судові засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, утім у позовній заяві висловив прохання здійснювати розгляд справи без участі сторони позивача. 
Представник відповідача – адвокат Кантелюк Т.-Т.Ю. – не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив такі обставини справи.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини, встановлені судом
27 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Споживчий центр» із заявкою щодо отримання кредиту (а.с. 15, 16). У матеріалах справи наявна пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) (а.с. 11 зворотна сторона – 14). Ці документи складають Договір. Відповідно до пропозиції та заявки кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі
8 000,00 грн строком на 42 дні (первинний період користування – 14 днів, черговий період – кожні наступні 14 днів), з поверненням кредиту одним платежем 7 листопада 2023 року та фіксованою процентною ставкою 2,1 % за кожен день користування кредитом. Пунктом 4.1 оферти визначено спосіб перерахування коштів позичальнику – банківський рахунок споживача з використанням реквізитів електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 .
Заявка та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) підписані одноразовим ідентифікатором «Р735», надісланим на фінансовий номер телефону НОМЕР_2 , вказаний ОСОБА_1 при укладенні Договору. Аналогічні умови кредитування указані в підтвердженні укладення договору (а.с. 17).
Згідно з паспортом споживчого кредиту, наданим позивачем, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача становить 15 056,00 грн, реальна річна процентна ставка – 102 013,08 %, а розмір процентів відповідно до статті 625 ЦК України у разі прострочення визначено на рівні 766,5 % річних (а.с. 17 зворотна сторона – 19).
У додатку до анкети позичальника, підписаному одноразовим ідентифікатором «Р735», ОСОБА_1 зазначила як контактний номер телефону НОМЕР_2 , а також надала відомості про близьку особу для цілей взаємодії щодо заборгованості (а.с. 10).
У таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором зазначено загальну вартість кредиту – 15 056,00 грн, з
яких 8 000,00 грн – основна заборгованість та 7 056,00 грн – проценти (а.с. 11).
Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за Договором заборгованість ОСОБА_1 складає 15 056,00 грн, з яких 8 000,00 грн – основний борг та 7 056,00 грн – проценти, нараховані за період з 27 вересня по 7 листопада 2023 року (а.с. 8).
На підтвердження виконання зобов`язання щодо надання кредиту позивач надав квитанцію платіжної системи LiqPay від 27 вересня 2023 року (ID операції 2371152662), відповідно до якої на картку № НОМЕР_3 перераховано 8 000,00 грн, призначення платежу «Видача за договором № 27.09.2023-100003250». Платником у квитанції зазначено «Швидкий кредит» (сайт sgroshi.com.ua) (а.с. 9).
За клопотанням представника відповідача судом витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» виписку за рахунком ОСОБА_1 за період з 26 по 30 вересня 2023 року. Отримана виписка стосується картки № НОМЕР_4 , яка не є платіжною карткою, що міститься у матеріалах справи й зазначена сторонами Договору як картка для перерахування коштів
(а.с. 65, 66).
За клопотанням представника відповідача судом витребувано у АТ «Ощадбанк» інформацію щодо відкриття на ім`я ОСОБА_1 банківського рахунку та випуск
картки № НОМЕР_1 , а також інформацію про зарахування коштів від ТОВ «Споживчий центр» за період з 26 по 28 вересня 2023 року.
Листом від 14 квітня 2026 року № 46/17-11/52866/2026/БТ АТ «Ощадбанк» повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) відкрито банківський рахунок, до якого емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_1 . Разом з цим листом надано банківську виписку за період з 26 вересня 2023 року по 28 вересня 2023 року, згідно з якою вхідний залишок на рахунку станом на 26 вересня 2023 року становив 0,00 грн, обороти за період (як за дебетом, так і за кредитом) становили 0,00 грн, вихідний залишок станом на 28 вересня 2023 року становив 0,00 грн.
2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
2.1. Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України; далі – ЦК України). Цивільне законодавство ґрунтується на відповідних засадах, однією з яких є свобода договору (пункт 3 статті 3 ЦК України).
За статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша); правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частина друга).
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або були надіслані ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року (справа № 127/33824/19) сформулював позицію, відповідно до якої будь-який вид договору, що укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму; договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Отже, цивільне законодавство не обмежує різновиди письмового договору до класичного власноручного підписання відповідного правочину у паперовій формі, а передбачає можливість фіксації волевиявлення сторін за допомогою електронних засобів власне у електронній формі. 
2.2. Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів унормовано Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV (далі – Закон № 851).
Відповідно до статті 5 Закону № 851 електронний документ – це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (частина перша); електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму (частина третя); візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (частина четверта).
Згідно з частиною другою статті 14 Закону № 851 використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII (далі – Закон № 675).
Відповідно до частини першої статті 3 Закону №675 електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5); електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6).
Порядок укладення електронних договорів регулюється статтею 11 Закону № 675. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (частина перша статті 11 Закону № 675).
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 11 Закону № 675).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону № 675).
Відповідно до частини шостої статті 11 Закону № 675 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За частиною дванадцятою статті 11 Закону № 675 електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 675 якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
2.3. У статті 526 ЦК України вказано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша).
У зв`язку з цим Конституційний Суд України зазначив: «одним із загальновизнаних принципів міжнародного права є «pacta sunt servanda» (договорів слід додержувати). Цей принцип входить і до системи цивільного права, зокрема він міститься в тих статтях Кодексу, які встановлюють, що зобов`язання має бути виконане належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що їх звичайно виставлено (частина перша статті 526); договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629)»
(абзац четвертий пункту 6 мотивувальної частини Рішення від 22 червня 2022 року
№ 6-р(II)/2022).
2.4. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як було зазначено, позивач стверджував, що надав кошти позичальнику, яким є відповідач у цій справі. На підтвердження своєї позиції до матеріалів справи додано квитанцію платіжної системи LiqPay від 27 вересня 2023 року (ID операції 2371152662), відповідно до якої на картку
№ НОМЕР_3 перераховано 8 000,00 грн, призначення платежу «Видача за договором № 27.09.2023-100003250». Платником у квитанції зазначено «Швидкий кредит»
(сайт sgroshi.com.ua).
Натомість сторона відповідача заперечила надання кредитодавцем відповідних кредитних коштів.
На виконання ухвали суду листом від 14 квітня 2026 року № 46/17-11/52866/2026/БТ АТ «Ощадбанк» повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито банківський рахунок, до якого емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_1 . З цим листом надано банківську виписку за період з 26 вересня 2023 року по 28 вересня 2023 року, згідно з якою вхідний залишок на рахунку станом на 26 вересня 2023 року становив 0,00 грн, обороти за період (як за дебетом, так і за кредитом) становили 0,00 грн, вихідний залишок станом на 28 вересня 2023 року становив 0,00 грн. 
Суд констатує, що ця банківська виписка засвідчує повну відсутність будь-яких надходжень на картку відповідача у період, коли, за твердженням позивача, мало відбутися перерахування кредиту за умовами Договору.
Верховний Суд у постанові від 30 серпня 2023 року (справа № 753/20537/18) вказав, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.
У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року (справа № 554/4300/16) зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій; тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами існування заборгованості за кредитним договором.
За змістом статті 1046 ЦК України, яка застосовується до кредитних правовідносин у відповідній частині, зобов`язання позичальника повернути кошти виникає лише після фактичного передання (надання) йому таких коштів кредитодавцем; договір позики (кредиту) є реальним правочином, який породжує зустрічний обов`язок позичальника саме з моменту фактичного отримання коштів.
Отже, сам факт укладення кредитного договору не підтверджує фактичного надання кредитних коштів позичальнику. Хоча кредитний договір відповідно до статті 1054 ЦК України є консенсуальним, саме на кредитодавця покладається обов`язок довести належне виконання свого зобов`язання щодо надання кредиту, адже лише після фактичного отримання коштів у позичальника виникає обов`язок їх повернути та сплатити проценти.
2.5. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).
Позивач, як особа, яка стверджує про факт надання кредиту, повинен був надати суду належні та достовірні докази фактичного перерахування коштів саме на рахунок (картку) відповідача. Єдиним таким доказом, наданим позивачем, є квитанція платіжної системи LiqPay. Ця квитанція власне не є банківською випискою з рахунку одержувача коштів і не підтверджує безумовно факт зарахування коштів саме на рахунок відповідача.
Водночас судом за клопотанням відповідача витребувано первинну банківську інформацію безпосередньо від установи, яка обслуговує рахунок та картку, зазначені сторонами Договору як реквізити для перерахування кредиту. Ця інформація, отримана від АТ «Ощадбанк» в порядку статті 84 ЦПК України, є належним, допустимим і достовірним доказом, оскільки походить безпосередньо від суб`єкта, що веде облік руху коштів по спірному рахунку, і прямо спростовує факт зарахування коштів у спірний період.
Тож надана позивачем квитанція платіжної системи LiqPay не є достатнім доказом фактичного надання кредиту, оскільки вона спростовується належним доказом – банківською випискою з рахунку, до якого емітовано банківську картку, що вказана у Договорі.
Таким чином, позивач не довів факту виконання свого зобов`язання як кредитодавця з фактичного надання кредиту ОСОБА_1 , відтак позовні вимоги про стягнення з неї заборгованості за Договором є необґрунтованими. 
ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
3.1. Враховуючи вищенаведене, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту слід відмовити.
3.2. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові – на позивача.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати позивача слід покласти на нього в межах ним понесених. 
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 76 – 78, 141, 223, 244, 247, 258 – 268, 273 – 274,
352 – 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту – відмовити.
2. Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції покласти на позивача в межах ним понесених.
3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
4. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.
6. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 11 травня 2026 року.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ: 37356833, адреса місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя    	Т. І. Якімець