КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 755/6806/26 Головуючий в суді І інстанції Сазонова М.Г.
Провадження № 33/824/3489/2026 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ковальчук Наталії Віталіївні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 287825 від 29.04.2026 року - 29 квітня 2026 року о 03 год. 30 хв. у м. Києві по Набережній Русанівській, 18, громадянин ОСОБА_1 на транспортному засобі «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , надавав послуги таксі з перевезення пасажирів без одержання ліцензії, передбаченої п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП. 
Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 грн на користь держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 грн 60 коп.. 
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Ковальчук Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , 08 червня 2026 року подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Крім того, одночасно із апеляційною скаргою було заявлене клопотання, у якому адвокат Ковальчук Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , порушила питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку адвокат Ковальчук Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначає, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 01 червня 2026 року засобами поштового зв`язку національного оператора АТ «УкрПошта», а розгляд справи проводився без його участі, відтак вважає, що строк було пропущено з поважних причин.
Доводи апеляційної скарги адвокат Ковальчук Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , обґрунтовує тим, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність у розумінні положень Господарського кодексу України, а саме систематично надавав послуги та отримував плату за надані послуги.
Адвокат Ковальчук Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Надала пояснення, аналогічні викладеним у своїй апеляційній скарзі.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, доводи захисниці ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук Н.В., про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2026 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.
У матеріалах справи наявний супровідний лист від 20 травня 2026 року про направлення копії постанови ОСОБА_1 на його поштову адресу, а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 10), та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером: R068100989909 01 червня 2026 року дружині ОСОБА_1 (а.с. 11).
Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.
Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити захисниці ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук Н.В., строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2026 року, як такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 доводиться зібраними у справі доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями ОСОБА_2 ..
Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Частина 1 статті 164 КУпАП передбачає порушення порядку провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.
Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки підприємницької, або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом; без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії; або без одержання документу дозвільного характеру.
Суб`єктом відповідальності в даному випадку є суб`єкт господарювання. 
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів.
Стаття 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Також даною нормою Закону визначено документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Так, всупереч доводів захисника, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи належних та допустимих доказів, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 287825 від 29.04.2026 року, з якого вбачається, що 29 квітня 2026 року о 03 год. 30 хв. у м. Києві по Набережній Русанівській, 18, громадянин ОСОБА_1 на транспортному засобі «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , надавав послуги таксі з перевезення пасажирів без одержання ліцензії, передбаченої п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП (а.с. 1);
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 29 квітня 2026 року, у яких остання зазначає, що вона викликала таксі через додаток «Uklon» о 02:47 год. за адресою просп. Червоної Калини, 49 А, під`їзд 3, у напрямку вул. Софії Русової, буд. 5Б. Пояснила, що затрималась у гостях та рухалась у напрямку дому на транспортному засобі НОМЕР_1 «Skoda Fabia», білого кольору (а.с. 2);
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.
Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і, серед іншого, містить дані про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, а так само нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане порушення.
Крім того, протокол підписаний особою, яка його склала та правопорушником - ОСОБА_1 ..
Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність у розумінні положень Господарського кодексу України, а саме систематично надавав послуги та отримував плату за надані послуги, спростовуються наданими письмовими поясненнями пасажирки ОСОБА_2 , факт перевезення якої стороною захисту не оскаржувався, та яка зазначила, що викликала таксі через додаток «Uklon», що є загальновідомим сервісом виклику та надання послуг таксі. Характер та спосіб здійснення зазначеного перевезення - за попереднім замовленням через спеціалізований сервіс - свідчать про його здійснення саме як послуги з перевезення пасажира, а не як приватної безоплатної та одиничної поїздки, що у сукупності з іншими доказами у справі підтверджує наявність ознак господарської діяльності.
Відсутність безпосередньо зафіксованого факту отримання ОСОБА_1 плати за перевезення не може свідчити про відсутність оплатного характеру наданої послуги, оскільки пасажирки не була доставлена до місця призначення, у зв`язку із зупинкою працівниками поліції.
На переконання суду апеляційної інстанції, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність «поза будь-яким розумним сумнівом» вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Обраний судом вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.
Враховуючи наведене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Ковальчук Наталії Віталіївні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2026 року.
Апеляційну скаргу адвоката Ковальчук Наталії Віталіївні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2026 року, залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено «31» серпня 2026 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко