КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2026 року Київ Справа№ 320/15099/26
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування рішень, 
В С Т А Н О В И В:
Рух справи.
Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з вимогами:
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Моргуна Андрія Валерійовича про відкриття виконавчого провадження від 25.03.2025 № 80581533.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 №1858 від 19.07.2025 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн. Вказана постанова була направлена до органу державної виконавчої служби лише 19.02.2026, а 25.03.2026 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №80581533.
Позивач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення була пред`явлена до примусового виконання після спливу встановленого законом тримісячного строку. 
На думку позивача, відповідно до статті 303 КУпАП така постанова може бути звернена до виконання лише протягом трьох місяців з дня її винесення, а після спливу цього строку не підлягає виконанню. 
Посилаючись також на положення Закону України «Про виконавче провадження», статтю 19 Конституції України, позивач зазначає, що державний виконавець був зобов`язаний повернути виконавчий документ без прийняття до виконання, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.04.2026 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено строк для надання відзиву. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено третій особі строк для надання пояснень щодо позову та/або відзиву протягом п`яти днів з дня їх отримання.
Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі в електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», про що свідчить довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням «Діловодство спеціалізованого суду».
Третя особа правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі була проінформований належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі в електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», про що свідчить довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням «Діловодство спеціалізованого суду».
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Постановою №1858 від 19.07.2025 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 накладено на громадянина ОСОБА_1 штраф в сумі 17000 грн. 
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що штраф повинен бути сплачений у 15-денний строк з дня вручення даної постанови.
На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня отримання постанови з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби штраф, визначений постановою по справі про адміністративне правопорушення буде стягнуто у подвійному розмірі 34000 грн.
Постанова може бути оскаржена відповідно до ст.287-289 КУпАП у вищому органі або у міському (районному) суді протягом 10 днів з дня її винесення.
Головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Моргуном Андрієм Валерійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №80581533 від 25.03.2026 про стягнення з боржника на користь держави штраф про вчинення адміністративного правопорушення у розмірі 34000 грн.
Вважаючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням вимог чинного законодавства та порушує його права й законні інтереси, позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з цим адміністративним позовом про визнання її протиправною та скасування.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі по тексту - Закон №1404-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Вимоги до виконавчого документа встановлені статтею 4 Закону № 1404-VIII.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно зі статтею 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Відповідно до частини 2 статті 42 Закону № 1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Пунктом 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), встановлено, що виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
За приписами частин 1, 2 статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Частиною 4 статті 4 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.
Відповідно до статті 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку її оскарження, за винятком випадків, прямо передбачених законом.
Водночас, за приписами ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі,- протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.
Згідно зі статтею 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними органами, посадовими особами та громадянами.
Відповідно до статей 299, 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом, який її виніс, та виконується у порядку, встановленому законом.
За змістом частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу у зазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби, а з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду.
Ключовим питанням у справі є з`ясування наявності у державного виконавця правових підстав для відкриття виконавчого провадження за постановою про накладення адміністративного стягнення у разі її пред`явлення до примусового виконання після спливу встановленого законом строку.
Суд зазначає, що виконавче провадження є завершальною стадією примусового виконання рішень та здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».
При цьому відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Так, позивач зазначає, що державний виконавець був зобов`язаний повернути виконавчий документ без прийняття до виконання, оскільки постанову про накладення адміністративного стягнення пред`явлено до виконання після спливу тримісячного строку, встановленого статтею 303 КУпАП.
Суд не погоджується з такими доводами позивача з огляду на таке.
Суд враховує, що порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються Законом України «Про виконавче провадження», який є спеціальним законом у сфері примусового виконання рішень.
Особливості перебігу строків під час дії воєнного стану визначені пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII, відповідно до якого на період дії воєнного стану строки, визначені цим Законом, перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.03.2023 у справі №260/2595/22 та від 03.08.2023 у справі №420/10415/22.
Судом встановлено, що постанову №1858 винесено 19.07.2025, а до органу державної виконавчої служби її пред`явлено 19.02.2026, тобто в період дії правового режиму воєнного стану.
Відповідно до частини першої та частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII державний виконавець після надходження виконавчого документа зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня вирішити питання про відкриття виконавчого провадження або повернення виконавчого документа без прийняття до виконання за наявності підстав, визначених законом.
При цьому Закон №1404-VIII не покладає на державного виконавця обов`язку перевіряти правильність винесення виконавчого документа чи інші обставини, що передували його видачі.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 06.05.2020 у справі №815/6844/17.
Отже, оскільки на момент пред`явлення постанови №1858 до виконання діяв правовий режим воєнного стану, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, визначений Законом №1404-VIII, був перерваний, а тому у державного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.
За таких обставин суд доходить висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №80581533 прийнята відповідачем у межах наданих повноважень та у спосіб, визначений законом, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.
З урахуванням повноважень суду, передбачених статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.
Судом встановлено, що під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1331,20 грн, що підтверджується відповідною квитанцією, копія якої долучена до матеріалів справи
Відповідно до частини першої статті 139 КАС, зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:
1. У задоволенні позовних вимог - відмовити.
2. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Учасники справи: 
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
Відповідач: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (02100, м. Київ, вул. Георгія Тороповського, буд.39, код ЄДРПОУ 35011660). 
Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя Сас Є.В.