ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

08 вересня 2026 року | м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/2146/26
Головуючий у першій інстанції – Косенко О. Д.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1738/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого - судді Стельмаха А.П.,
суддів: Любчика О.В., Разгуляєвої О.В.,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2026 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У С Т А Н О В И В:
У лютому 2026 року представник АТ «Універсал Банк» Ушакевич М. звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 20 листопада 2021 року в розмірі 34118, 30 грн. та судового збору в сумі 3 328 грн. В обґрунтування посилалось на те, що у жовтні 2017 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» запустив новий проект «Мonobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.
Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms?file=umovy-2021-11-11.pdf.
20 листопада 2021 року відповідач звернулася до АТ «Універсал Банк» із Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та встановлення кредитного ліміту на суму вказану у мобільному додатку.
Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 , що зазначено у розділі І Умов і правил та у довідці про розмір встановленого кредитного ліміту, встановивши ліміти використання кредиту у розмірі 20 000 грн.
Після підписання заяви відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають у результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів. Однак, не дивлячись на взяті на себе зобов`язання, відповідач не дотримується даних умов, а саме не здійснює повернення кредиту у термін та на умовах, визначених Умовами та Правилами, а також Тарифами.
У зв`язку з порушенням умов договору про надання банківських послуг від 20 листопада 2021 року у відповідача перед АТ «Універсал Банк» виникла заборгованість у розмірі 34118, 30 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 33 270, 79 грн та заборгованість за пенею 847, 51 грн.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2026 року в задоволенні позову АТ «Універсал Банк» відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що у матеріалах справи відсутня виписка по картковому рахунку, який відкритий на ім`я ОСОБА_1 . Розрахунок заборгованості, який доданий до позову, не є первинним документом, що підтверджує отримання кредитних коштів та користування ними. Розрахунок, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, не підтверджує наявності заборгованості у відповідача перед АТ «Універсал Банк».
Крім цього, розрахунок заборгованості, довідка про розмір встановленого кредитного ліміту підписані представником АТ «Універсал Банк» адвокатом Ушакевич М.П. не містять печатки та підпису працівника АТ «Універсал Банк», а тому суд вважає, що вони є неналежними та недопустими доказами у справі.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду, 26 червня 2026 року АТ «Універсал Банк» звернулося з апеляційною скаргою.
Скаржник просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2026 року і просить ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що між сторонами у встановленому законом порядку укладено кредитний договір шляхом приєднання відповідача до Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк». Відповідач підтвердив своє волевиявлення шляхом підписання Анкети-заяви електронним підписом та користувався наданим кредитним лімітом. Банк вказує, що наявними у справі доказами підтверджуються факт укладення договору, надання кредитних коштів, користування ними відповідачем та неналежне виконання ним зобов`язань щодо їх повернення, унаслідок чого утворилася заборгованість. На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно не врахував зазначені докази та дійшов помилкового висновку про недоведеність заявлених позовних вимог.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 20 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала власноручним підписом Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а.с. 15).
Анкета-заява містить детальну інформацію щодо відповідача, зокрема, дату його народження, РНОКПП, серію, номер паспорта, дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, місце роботи. У матеріалах справи та в Анкеті-заяві наявні копії паспорта відповідача (а.с.16).
У Анкеті-заяві зазначено, що дана заява разом із умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал банк» у разі надання банківських послуг щодо продуктів (Мonobank/Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, тарифами, що розміщені за посиланням, складають договір про надання банківських послуг.
Відповідно до Анкети-заяви відповідач просив відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 у гривні на її ім`я. Встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному застосунку. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 календарних днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць (а.с. 15).
У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Він визнає, що УЕП є аналогом власноручного підпису.
На підтвердження факту укладення кредитного договору до позовної заяви додані копії: Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/UniversalBank (а.с. 28-50); Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 51-53); Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 53 зворот); Витяг з тарифів за карткою Чорна картка monobank (а.с. 54-55). Однак, зазначені документи не містить власноручного або електронного підпису відповідача із використанням ключа, який було згенеровано для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку, з метою засвідчення його дій, згідно із договором.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять виписки за картковим рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_1 . За висновком суду, сам по собі розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує факт отримання відповідачкою кредитних коштів та користування ними, а тому за відсутності інших первинних документів не підтверджує наявності у відповідачки заборгованості перед АТ «Універсал Банк».
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1, ч. 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 33 270,79 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим тілом кредиту та 847,51 грн – заборгованості по пені.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг у межах проєкту «monobank» (а.с. 15).
В анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку. У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом.
Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису, ризики з відшкодування збитків, що можуть бути заподіяні банку та/або клієнту, а також третім особам у разі використання УЕП, покладаються на клієнта.
З довідки про розмір встановленого кредитного ліміту вбачається, що 20.11.2021 ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок у гривні № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт у розмірі 20 000 грн.
Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що відповідач підписав надані позивачем до позовної заяви Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank та паспорт споживчого кредиту шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження одержання відповідачем в електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифів за карткою monobank.
Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять доказів, що саме Умови, надані позивачем до позовної заяви, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву.
З довідки про розмір встановленого кредитного ліміту вбачається, що 20 листопада 2021 року ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок у гривні № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт у розмірі 20 000 грн. Водночас зазначена довідка підтверджує лише встановлення кредитного ліміту, тобто надання відповідачці можливості користуватися кредитними коштами в межах визначеного ліміту, однак сама по собі не підтверджує факту фактичного надання та використання нею кредитних коштів
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75, виписка з банківського рахунку є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду У постанові № 372/223/17 від 06 травня 2020 року зазначив, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг від 20.11.2021 станом на 04.12.2025 заборгованість відповідача становила 34 118,3 грн, а саме: 33 270,79 грн, яку позивач визначив як заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) та 847,51 грн – заборгованість за пенею (а.с.13).
Розрахунок містить відомості про рух заборгованості за тілом кредиту: зокрема вже на 28.04.2025 зазначено залишок заборгованості за тілом кредиту 12 451,57 грн, а в останньому - 33 270,79 грн. Тобто розрахунок фактично виходить із уже існуючої заборгованості, але не містить первинної операції, яка пояснює виникнення цієї заборгованості. Розрахунок не показує, яка конкретно операція була операцією з видачі кредиту, коли саме відповідач отримав кредитні кошти, у якій сумі та яким способом.
Сам по собі розрахунок заборгованості, складений позивачем, за відсутності первинних документів щодо руху коштів за рахунком, не підтверджує факту та розміру фактично наданого відповідачці кредиту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, відповідно до якої розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може підтверджувати суму видачі кредиту, окремі транші, дату та суму повернення кредитних коштів і, як наслідок, загальний розмір боргу. 
Будь-яких інших доказів, які б підтверджували зарахування кредитних коштів на рахунок відповідачки, їх зняття, використання або інше розпорядження ними, позивачем не надано. Виписка за рахунком № НОМЕР_1 у матеріалах справи відсутня.
Колегія суддів враховує, що наданий банком розрахунок заборгованості не містить відомостей про первинну операцію з видачі кредитних коштів, а відсутність виписки за рахунком або інших первинних документів, які б підтверджували рух коштів за рахунком відповідачки, не дає можливості встановити факт та розмір фактично отриманого нею кредиту.
Сам факт встановлення відповідачці кредитного ліміту, підтверджений довідкою банку, свідчить про створення можливості користування кредитними коштами, однак не підтверджує факту їх фактичного надання та використання відповідачкою.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості, за відсутності виписки за картковим рахунком чи інших первинних документів, які б відображали рух коштів за рахунком відповідачки, не може самостійно підтверджувати факт та розмір фактично наданих кредитних коштів.
Посилання суду першої інстанції на відсутність у розрахунку та довідці печатки банку і підпису його працівника не є визначальним для вирішення спору, оскільки вирішальним є питання достатності цих доказів для підтвердження факту фактичного надання кредитних коштів та розміру заборгованості. Як установлено апеляційним судом, таких обставин надані позивачем докази не підтверджують.
Таким чином, за відсутності доказів фактичного перерахування (надання) відповідачці кредитних коштів та їх використання висновок про наявність у неї заборгованості по кредиту у визначеному банком розмірі є недоведеним.
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку із його недоведеністю.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення не встановлено.
Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Повний текст постанови виготовлений 08 вересня 2026 року.

Головуючий: Судді: