ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року | м. Львів | Справа № 907/643/26
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Бонк Т.Б.,
Суддів Бойко С.М.,
Галушко Н.А.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні системи України» б/н від 30.06.2026 (вх. суду від 30.06.2026 № 01-05/2129/26)
на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 18.03.2026 про відмову у видачі судового наказу (повну ухвалу складено 18.03.2026, суддя Худенко А.А.)
у справі № 907/643/26
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні системи України», Ужгород
до боржника Фізичної особи-підприємця Мінчо Єлизавети Петрівни, с-ще Королево, Закарпатська обл.
про видачу судового наказу,
ВСТАНОВИВ:
12.06.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні системи України» звернулось до Господарського суду Закарпатської області про видачу судового наказу про стягнення з боржника Фізичної особи-підприємця Мінчо Єлизавети Петрівни заборгованості в розмірі 6382,01 грн та 266,24 грн судового збору.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 18.03.2026 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з боржника Фізичної особи-підприємця Мінчо Єлизавети Петрівни, АДРЕСА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованості в розмірі 6382,01 грн та 266,24 грн судового збору.
Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що станом на звернення заявника до суду про видачу судового наказу, ФОП Мінчо Є.П. припинила підприємницьку діяльність, тому заявлені вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про стягнення з боржника заборгованості не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Не погодившись з ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні системи України» звернулось до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 18.03.2026 та задоволити заяву про видачу судового наказу.
Апелянт наголошує, що припинення підприємницької діяльності однієї із сторін до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, при цьому, якщо спірні правовідносини виникли за наслідком її господарської діяльності.
Скаржник зазначає, що у заяві про видачу судового наказу вказано період стягнення заборгованості: листопад 2025 року – квітень 2026 року, Мінчо Єлизавета Петрівна була фізичною особою-підприємцем та здійснювала господарську діяльність як ФОП та заявлені вимоги про стягнення заборгованості виникли саме за наслідком її господарської діяльності.
Таким чином, як вважає скаржник, в порушення норм ст. 29 ГПК України та статті 11 ГПК України, судом першої інстанції безпідставно відмовлено у видачі судового наказу.

Фізична особа-підприємець Мінчо Єлизавета Петрівна відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2026 справу № 907/643/26 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Шаповала Д.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.07.2026 у складі колегії суддів: головуючого - судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Шаповала Д.В. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні системи України» строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Закарпатської області від 18.03.2026 у справі № 907/643/26; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні системи України» б/н від 30.06.2026 (вх. суду від 30.06.2026 № 01-05/2129/26) на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 18.03.2026 про відмову у видачі судового наказу у справі № 907/643/26; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Шаповала Д.В., керівник апарату розпорядився провести повторний автоматизований розподіл апеляційної скарги у цій справі.
Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2026 для розгляду справи № 907/643/26 визначено такий склад суду: Бонк Т.Б. – головуючий суддя, судді Бойко С.М. та Галушко Н.А.
Ухвалою апеляційного суду від 04.08.2026 справу № 907/643/26 прийнято до провадження колегією суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Галушко Н.А. 

При перегляді ухвали місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:
Згідно п. 16 ч. 1 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.
Відповідно до ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.
Наказне провадження – це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.
Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів слідує, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів слідує пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.
Пунктом 6 частини 1 ст. 175 ГПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
У заяві про видачу судового наказу Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні системи України» зазначило боржником ФОП Мінчо Єлизавету Петрівну.
Відповідно до ч. 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Як встановлено судами, боржник не перебуває у статусі Фізичної особи-підприємця, оскільки 05.05.2026 припинив підприємницьку діяльність Фізичної особи-підприємця, про що свідчить інформація з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Отже, заявник 12.06.2026 звернувся із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з боржника Фізичної особи-підприємця Мінчо Є.П., який на час розгляду заяви про видачу судового наказу вже не має статусу фізичної особи-підприємця.
При цьому апеляційний суд враховує позицію, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18, відповідно до якої, якщо правовідносини заявника та боржника виникли з господарського договору, то зобов`язання за таким договором у боржника з втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились.
Апеляційний суд наголошує, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.
Проте, звертаючись з заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника саме Фізичну особу-підприємця Мінчо Є.П., який втратив статус фізичної особи-підприємця, заявником не прийнято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання, та що наказне провадження має чіткі, формальні межі, які не дозволяють врахувати наведені вище обставини, а припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до розглядуваних правовідносин процедури наказного провадження.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу апелянта, що наведені ним судові рішення судів касаційної та апеляційної інстанції ухвалені в порядку позовного провадження, де підприємницьку діяльність припинив відповідач, в той час як в наказному проваджені сторонами є заявник та боржник.
До того ж, місцевий господарський суд підставно вказав, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні системи України» не позбавлене права звернутись до суду в межах відповідної форми позовного провадження.
На підставі викладеного, враховуючи що процедура наказного провадження застосовується виключно до юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на дату розгляду судом першої інстанції заяви про видачу судового наказу підприємницька діяльність боржника припинена, то колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу. 

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Закарпатської області від 18.03.2026 про відмову у видачі судового наказу ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника необґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Згідно з ст.129 ГПК України сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.
Керуючись ст.ст. 86, 152, 236, 255, 269, 271, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні системи України» б/н від 30.06.2026 (вх. суду від 30.06.2026 № 01-05/2129/26) – залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 18.03.2026 у справі № 907/643/26– залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції – покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Н.А. Галушко