| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4281/24 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Кузьмишиної О.М.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "УКРСЕРВІСБУД" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 4 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "УКРСЕРВІСБУД" до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
У січні 2024 року ТОВ "НВП "УКРСЕРВІСБУД" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України та просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.12.2023 №774030410 на суму 133 420,80 грн, з яких податкові зобов`язання – 121 291,64 грн, штраф – 12 129,16 грн (податкові зобов`язання з земельного податку);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.12.2023 №789730410 на суму 4 329,88 грн, з яких податкові зобов`язання 3 936,25 грн., штраф 393,63 грн (податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.12.2023 №789610410 на суму 76 265,97 грн, з яких податкові зобов`язання 69 332,70 грн, штраф - 6933,27 грн (податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.12.2023 №789670410 на суму 2 309,26 грн, з яких податкові зобов`язання 2 099,33 грн, штраф - 209,93 грн (податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки);
- визнати протиправним та скасувати рішення про результати розгляду скарги №35291/6/99-00-06-03-02-06 від 28.11.2023 про часткове задоволення скарги позивача, скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 28.09.2023 №608100410;
- визнати протиправним та скасувати рішення про результати розгляду скарги №35949/6/99-00-06-03-02-06 від 05.12.2023 про часткове задоволення скарги позивача, скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 05.10.2023 №625770410;
- визнати протиправним та скасувати рішення про результати розгляду скарги №35951/6/99-00-06-03-02-06 від 05.12.2023 про часткове задоволення скарги позивача, скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 05.10.2023 №625740410;
- визнати протиправним та скасувати рішення про результати розгляду скарги №35950/6/99-00-06-03-02-06 від 05.12.2023 про часткове задоволення скарги позивача, скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 05.10.2023 №625760410.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкові органи допустили порушення вимог ПКУ, неправомірно визначили платнику податків зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки і земельного податку за період з 1 січня 2023 року по 30 квітня 2023 року. Позивач не погоджується з такими рішеннями податкових органів, вважає їх такими, що грубо порушують вимоги чинного податкового законодавства, а тому підлягають скасуванню.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 4 березня 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить здійснювати розгляд справи за участі представника позивача - адвоката Шоха С.І.; задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №320/4281/24 від 04 березня 2026 року та постановити у справі нове судове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.
Представник Головного управління ДПС у м. Києві подав відзив на апеляційну скаргу та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «НВП «УРКСЕРВІСБУД» у повному обсязі; залишити без змін рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 року.
Представник Державної податкової служби України подав відзив на апеляційну скаргу та просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі №320/4281/24 без змін.
Апелянт подав спільну відповідь на відзиви.
Щодо клопотання апелянта про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне.
Частинами 2 та 3 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
У той же час, згідно частин 1-3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини 4 статті 12, частини 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
У той же час, спірні правовідносини не відносяться до категорії справ, передбачених частиною 4 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як вбачається з поданого клопотання, в такому не наведено жодних доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.
Дослідивши клопотання апелянта, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, тощо, колегія суддів дійшла висновку, що характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2023 року позивачем подано уточнювальні податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та плати за землю (земельного податку та орендної плати) за 2023 рік.
У вересні 2023 року на адресу ТОВ "НВП "УКРСЕРВІСБУД" надійшли акти перевірок:
1) №56911/Ж5/26-15-04-10-03/32244976 від 30 серпня 2023 року про результати камеральної перевірки даних, задекларованих в податковій декларації з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості ТОВ "НВП "УКРСЕРВІСБУД" за 2023 рік;
2) №56910/Ж5/26-15-04-10-03/32244976 від 30 серпня 2023 року про результати камеральної перевірки даних, задекларованих в податковій декларації з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, які є власниками об`єктів нерухомості ТОВ "НВП "УКРСЕРВІСБУД" за 2023 рік;
3) №56272/Ж5/26-15-04-10-03/32244976 від 25 серпня 2023 року про результати камеральної перевірки уточнюючої податкової декларації ТОВ "НВП "УКРСЕРВІСБУД" з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2023 рік;
4) №56912/5/26-15-04-10-03/32244976 від 30 серпня 2023 року про результати камеральної перевірки даних, задекларованих в податковій декларації з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, які є власниками об`єктів нерухомості ТОВ "НВП "УКРСЕРВІСБУД" за 2023 рік.
На підставі висновків актів перевірки, стосовно позивача прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:
1) від 5 жовтня 2023 року №625770410 та Розрахунок податкового зобов`язання, яким скаржнику донарахували податкові зобов`язання у сумі 86 665,88 грн, з яких 69 332,70 грн - податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки та штраф 25% - 17 333,18 грн;
2) від 5 жовтня 2023 року №625760410 та Розрахунок податкового зобов`язання, яким скаржнику донарахували податкові зобов`язання в сумі 4 920,31 грн, з яких 3 936,25 грн - податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної та штраф 25% - 984,06 грн;
3) від 5 жовтня 2023 року №625740410 та Розрахунок податкового зобов`язання, яким скаржнику донарахували податкові зобов`язання в сумі грн, з яких 2 099,33 грн - податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки;
4) від 28 вересня 2023 року №608100410, яким позивачу нараховано 151 614,55 грн грошових зобов`язань, з яких 121 291,64 грн - податкові зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб за період з 01.01.2023 по 30.04.2023, інша сума - штраф – 30 322,91 грн.
Не погоджуючись із названими податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ "НВП "УКРСЕРВІСБУД" оскаржило їх до Державної податкової служби України.
Рішеннями про результати розгляду скарг від 05.12.2023 №35291/6/99-00-06-03-02-06, №35949/6/99-00-06-03-02-06, №35951/6/99-00-06-03-02-06, №35950/6/99-00-06-03-02-06, скарги позивача задоволено частково, у зв`язку із чим оформлено нові податкові повідомлення - рішення:
1) податкове повідомлення-рішення від 6 грудня 2023 року №774030410 на суму 133 420,80 грн, з яких податкові зобов`язання – 121 291,64 грн, штраф – 12 129,16 грн (податкові зобов`язання з земельного податку);
2) податкове повідомлення-рішення від 12 грудня 2023 року №789730410 на суму 4 329,88 грн, з яких податкові зобов`язання 3 936,25 грн, штраф 393,63 грн (податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки);
3) податкове повідомлення-рішення від 12 грудня 2023 року №789610410 на суму 76 265,97 грн, з яких податкові зобов`язання 69 332,70 грн, штраф – 6 933,27 грн (податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки);
4) податкове повідомлення-рішення від 12 грудня 2023 року №789670410 на суму 2 309,26 грн, з яких податкові зобов`язання 2 099,33 грн, штраф - 209,93 грн (податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки).
Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням та рішеннями про результати розгляду скарг, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Предметом спірних правовідносин є податкові зобов`язання позивача зі сплати земельного податку та податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за період з 1 січня 2023 року по 30 квітня 2023 року.
Позивач є власником нерухомого майна (приміщень), відмінного від земельної ділянки, що розташовано у м. Києві за такими адресами: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72; м. Київ, вул. Велика Васильківська, 5; м. Київ, вул. Володимирська, 38; м. Київ, вул. Ломоносова, 29. 
Як власник нерухомого майна, що розміщено у будівлях (включаючи житлові будинки), позивач за приписами Податкового кодексу України та Земельного кодексу України є землекористувачем та платником плати за землю (земельного податку) та платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відсутність обов`язку зі сплати відповідних податкових зобов`язань позивач мотивує тим, що тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-1X, не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації.
Наказом Мінреінтеграції затверджено Перелік таких територій (Наказ від 22.12.2022 р. №309) та згідно з переліком - територія міста Києва повністю відносилась до територій на яких велися бойові дії.
Щодо сплати земельного податку
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.147, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; орендна плата - орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.
Пунктом 286.2 статі 286 Податкового кодексу України встановлено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Відповідно до пункту 287.3 статті 287 податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який згодом було неодноразово продовжено.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17 березня 2022 року, внесено зміни до пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, зокрема вказаний пункт доповнено підпунктом 69.14 відповідно до якого тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.
Відповідно до пункту 69.14 Податкового кодексу України, в редакції Закону №3050-ІХ від 11 квітня 2023 року, починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території.
З аналізу наведених положень вбачається, що умовою звільнення від нарахування та сплати плати земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності є знаходження такої земельної ділянки на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російської Федерації, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 (далі – Перелік №309).
Як вбачається з фактичних обставин справи, за даними Переліку №309 у редакції від 22.12.2022, місто Київ (UA80000000000093317) з 24 лютого 2022 року до 10 серпня 2022 року відносилось до території активних бойових дій.
3 11 серпня 2022 року місто Київ віднесено до території можливих бойових дій.
З огляду на вказане вище правове регулювання, положення підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України у редакції Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX та той факт, що вся територія міста Києва віднесена до території активних бойових дій в період з 24 лютого 2022 року до 10 серпня 2022 року, позивач мав право на пільгу зі сплати земельного податку за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року за користування відповідними земельними ділянками, які розташовані на території міста Києва.
Поряд з цим, за період винесення спірних податкових повідомлень-рішень (2023 рік) місто Київ не було віднесено до території активних бойових дій або тимчасово окупованих територій.
Суд також наголошує на тому, що вказана вище редакція підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в редакції Закону №3050-ІХ від 11 квітня 2023 року була чинною на момент винесення податкових повідомлень-рішень у грудні 2023 року, відтак підлягала застосуванню та виконанню.
Наведеним спростовуються твердження апелянта про звільнення його від обов`язку сплати земельного податку станом за період з 1 січня 2023 року по 30 квітня 2023 року.
Щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки
Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 26 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України).
Підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт (пп. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України).
Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості декларація юридичною особою - платником подається протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на такий об`єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт (пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України).
Особливості справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовано нормами ст. 266 та п.п. 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу (зі змінами, внесеними Законом України від 11 квітня 2023 року № 3050-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене майно»).
6 травня 2023 року набув чинності Закон України від 11 квітня 2023 року № 3050-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно».
Згідно вказаного Закону підпункт 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України викладено в новій редакції, а саме:
« 69.22. Тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, положення статті 266 цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей:
підставою для обчислення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що були пошкоджені або знищені, є відомості, визначені статтею 266 цього Кодексу, дані Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України (далі - Реєстр майна), та дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Держатель Реєстру майна щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, станом на перше число відповідного кварталу.
Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується:
1) за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України:
за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних осіб;
за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності юридичних осіб, та за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб.
Згідно вимог пункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України починаючи з 1 січня 2023 року за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, у якому завершено бойові дії або тимчасову окупацію на відповідній території.
За даними Переліку №309 у редакції від 22.12.2022, місто Київ (UA80000000000093317) з 24 лютого 2022 року до 10 серпня 2022 року відносилось до території активних бойових дій.
3 11 серпня 2022 року місто Київ віднесено до території можливих бойових дій.
З огляду на вказане вище правове регулювання, положення підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України у редакції Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX та той факт, що вся територія міста Києва віднесена до території активних бойових дій в період з 24 лютого 2022 року до 10 серпня 2022 року, позивач мав право на пільгу зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року за користування відповідними об`єктами нерухомості, які розташовані на території міста Києва.
Поряд з цим, за період винесення спірних податкових повідомлень-рішень (2023 рік) місто Київ не було віднесено до території активних бойових дій або тимчасово окупованих територій.
Наведеним спростовуються твердження апелянта про звільнення його від обов`язку сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за період з 1 січня 2023 року по 30 квітня 2023 року.
Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2025 року у справі № 400/15519/23 у подібних правовідносинах дійшов висновків: «у зв`язку із прийняттям Закону №3050-IX, на об`єкти нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб, поновлені обов`язки щодо нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки територія розташування такого майна віднесена до територій можливих бойових дій, а не територій активних бойових дій або тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.
Положення підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України в редакції Закону №3050-IX містять чіткі приписи особливостей оподаткування, містять чіткий алгоритм дій для платника податку, зокрема подання уточнюючих декларацій. Визначальним у змісті підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (в редакції Закону від 24.03.2022 №2142-IX) є те, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за об`єкти, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії.
Тому після припинення у листопаді 2022 року на території Миколаївської міської територіальної громади бойових дій у позивача не могли виникнути легітимні очікування того, що він буде звільненим від нарахування та сплати податку у 2023 році та у подальшому невизначеному час, оскільки відпали фактичні підстави звільнення від оподаткування.
Факт заниження позивачем в уточнюючій декларації, що була подана 29.06.2023, суми податкового зобов`язання на 3 477 682,46 грн встановлений, тому податковий орган мав законні підстави для визначення суми податкового зобов`язання апелянту з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік та для застосування до апелянта штрафних санкцій у розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.»
Щодо рішень за результатом розгляду скарг на податкові повідомлення-рішення
Колегія суддів зазначає, що рішення Державної податкової служби України прийняті за наслідками вирішення податкового спору в досудовому порядку, не є актами реалізації контролюючими органами повноважень у сфері управлінської діяльності та не породжують для платника жодних правових наслідків, у зв`язку з чим правові підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Вказані висновки знайшли своє відображення у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 640/15530/19.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "УКРСЕРВІСБУД" залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 4 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

О.М. Кузьмишина