ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2026 року
м. Хмельницький
Справа № 685/368/26
Провадження № 33/820/646/26
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря Яхієвої М.А., захисника Кучерука Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу захисника Кучерука Тараса Миколайовича на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2026 року,- 
в с т а н о в и в:
ПостановоюТеофіпольського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2026 року 
ОСОБА_1 , який народився      ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по              АДРЕСА_1 , тракториста СТОВ «Волиця»,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закрито провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 656,6 грн судового збору.
За постановою суду, 01 квітня 2026 року о 20 год. 31 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW 530Е ( НОМЕР_1 ) з ознаками алкогольного сп`яніння – запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням мови та невідповідною обстановці поведінці, в порушення п.2.5 Право\ил дорожнього руху відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, або в медичному закладі. Порушуючи вимоги пунктів 2.3 «б» та 13.1 Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся від керування транспортним засобом, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, внаслідок чого по вул. Заводська, 10А в селищі Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області допустив зіткнення із віконним профілем магазину «Вавітал», що призвело до пошкоджень скла та металевого віконного профілю виступаючого скляного входу до магазину та самого автомобіля. 
В апеляційній скарзі захисник Кучерук Т.М. просить скасувати постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2026 року та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, 
Вказує про незаконність постанови суду.
Вина ОСОБА_1 у судовому засіданні не доведена, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення останнім адміністративних правопорушень.
Суд першої інстанції в основу постанови поклав відеозапис з камери спостереження магазину. Проте вказаний відеозапис не дозволяє ідентифікувати особу водія транспортного засобу, оскільки на ньому не видно обличчя особи, її індивідуальних ознак чи інших обставин, які б підтверджували, що за кермом перебував саме ОСОБА_1 .
Суд оцінив вибірково та неповно показання свідка ОСОБА_2 ..
Так під час судового розгляду свідок повідомив, що не пам`ятає, хто перебував за кермом автомобіля, отже він не підтвердив факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .
Суд безпідставно надав перевагу поясненням свідка, висловленим у письмових поясненнях після події.
Суд послався на те, що ОСОБА_1 не повідомив хто саме керував автомобілем, проте чинне законодавство не покладає на особу. яка притягується до адміністративної відповідальності обов`язок доводити свою невинуватість чи встановлювати особу , яка могла вчинити правопорушення.
Таким чином, матеріали справи не містять належних та беззаперечних доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, а тому він не може бути притягнутий до відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.
Заслухавши пояснення захисника Кучерука Т.М., перевіривши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, при наведених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах. 
Згідно вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП). 
Судом першої інстанції зазначені вимоги закону дотримані.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 01.04.2026 серії ЕПР1 №629697 01 квітня 2026 року о 20 год. 31 хв. в селищі Теофіполь, вул. Заводська,10А водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW 530Е ( НОМЕР_1 ) з явними ознаками алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. В порушення п.2.5 Правил дорожнього руху водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер Алкотест 6810 та в найближчому закладі охорони здоров`я.
Такими діями водій ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01.04.2026 серії ЕПР1 №629711 01 квітня 2026 року о 20 год. 31 хв. в селищі Теофіполь, вул. Заводська,10А водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом BMW 530Е ( НОМЕР_1 ) не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся від керування транспортним засобом, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення із віконним профілем магазину «Вавітал», що призвело до пошкоджень скла та металевого віконного профілю виступаючого скляного входу до магазину та самого автомобіля. Чим ОСОБА_1 порушив п. 2.3 «б» та п.13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальнгість ст.124 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП підтверджується: 
- протоколами про адміністративне правопорушення від 01.04.2026 серії ЕПР1 №629697, від 01.04.2026 серії ЕПР1 №629711, у яких викладені обставини вчинених ОСОБА_1 правопорушень;
- відеозаписом камери відеоспостереження магазину «Вавітал», 
-Схемою місця ДТП, згідно якої автомобіль БМВ-530Е ( НОМЕР_1 ) розташовувався своєю передньою частиною до пошкодженої частини скляного виступаючого входу в магазин, відстань від осі переднього колеса до краю входу в магазин становив 0,5 м.
- відеозаписом, наданим поліцейськими, на якому зафіксовано, що після приїзду на місце пригоди, у зв`язку з виявленим запахом алкоголю, було запропоновано ОСОБА_1 , як водієві автомобіля, причетного до ДТП, пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці, або в медичному закладі, проте, незважаючи на численні пропозиції поліцейського пройти огляд, ОСОБА_1 , погоджуючись пройти огляд, фактично огляд не проходив, звинувачуючи поліцейського у перебуванні в стані наркотичного сп`яніння. Така поведінка ОСОБА_1 свідчить про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння;
- показами свідка ОСОБА_2 .
Суд першої інстанції лав належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст.252 КУпАП, які є належними і допустимими доказами, правильно встановив, що внаслідок невиконання водієм автомобіля БМВ вимог п. 2.3 «б» ПДР він здійснив наїзд на виступаючий скляний вхід до магазину «Вавітал» та в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП. 
Враховуючи, що на день розгляду справи закінчився тримісячний строк накладення стягнення з дня вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції закрив провадження у справі у цій частині.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП. 
З урахуванням викладеного безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що вина ОСОБА_1 у судовому засіданні не доведена, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення останнім адміністративних правопорушень.
Будь-яких порушень працівниками поліції при виконанні вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, при проведенні огляду ОСОБА_1 /відмови від проходження огляду/ на встановлення факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, апеляційним судом не встановлено.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в основу постанови поклав відеозапис з камери спостереження магазину, проте вказаний відеозапис не дозволяє ідентифікувати особу водія транспортного засобу, оскільки на ньому не видно обличчя особи, її індивідуальних ознак чи інших обставин, які б підтверджували, що за кермом перебував саме ОСОБА_1 .
Так з відеозапису камери відеоспостереження магазину «Вавітал», вбачається, що на паркову магазину під`їхав темний автомобіль в кузові «седан» з увімкненими фарами та зупинився передньою частиною на невеликій відстані до виступаючого скляного вхідного тамбуру магазину. Простоявши дерез деякий час, в межах однієї хвилини, не вимикаючи світла фар, автомобіль різко рушив вперед, вдарившись об скляний тамбур магазину, після чого від`їхав трохи назад.
З водійського місця вийшов чоловік в кепці з великим козирком, заглянув до переднього бампера автомобіля, взяв номерний знак та поклав його на заднє сидіння свого автомобіля.  
В подальшому з поліцейськими спілкувався ОСОБА_1 , власник автомобіля, яким було пошкоджено скло на вході в магазин, який був в кепці з великим козирком. Будь-кого іншого з аналогічним головним убором навколо не було. 
При цьому, ОСОБА_1 , стверджуючи, що автомобілем керував хтось інший, не вказав суду, хто ж це був, проте перебував на місці події в час, коли подія сталася.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 як власник автомобіля не міг бути необізнаним про керування ним іншою особою, а крім того ОСОБА_1 не заявляв про незаконне заволодіння іншою особою належним йому автомобілем. 
Суд першої інстанції дав належну оцінку показам допитаного у судовому засіданні суду першої інстанції у якості свідка охоронника магазину «Вавітал» ОСОБА_2 , який повідомив, що перебував біля входу до магазину «Вавітал» і в цей час під`їхав автомобіль ОСОБА_1 , якого вже давно знає, та пошкодив скло тамбуру, тому зателефонував до директорів магазину і повідомив про цю ситуацію. Зазначив, що не пам`ятає, хто перебував за кермом цього автомобіля. 
При цьому, як вбачається з відеозапису з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_2 пояснював поліцейським, що це саме ОСОБА_1 вчинив ДТП.
Зважаючи на викладене, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних та беззаперечних доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, а тому він не може бути притягнутий до відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Покази ОСОБА_1 , який вини у вчинених правопорушеннях не визнав, про те що він не керував автомобілем у зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення час та місці, а керувала інша особа, апеляційним судом оцінюються критично, як обрана тактика захисту від пред`явленого звинувачення.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, надав належну оцінку усім доказам у справі, у тому й числі відеозаписам, показам свідка ОСОБА_2 , Схемі місця ДТП, у їх сукупності, які є належними та допустимими доказами та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП.   
За таких обставин, з урахуванням цілої низки матеріалів, які в повному обсязі підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні п.2.3 «б», п.2.5 ПДР України, постанова судді є законною і справедливою і підстав для її скасування немає.   
З урахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:  
Постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2026 року відносно  ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Кучерука Т.М. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького 
апеляційного суду     Володимир БАРЧУК