номер провадження справи 26/93/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2026 Справа № 908/1902/25(908/3442/25)
м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Юлдашева Олексія Олексійовича, за участю секретаря судового засідання Лісовик О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Рітейл» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у справі
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю “Техно Буд Рітейл”, код ЄДРПОУ 30770148 (69005 Україна, м.Запоріжжя, вул. Патріотична, 64Д)
відповідач Головне управління ДПС у Львівській області, код ЄДРПОУ 43968090 (79026 Україна, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35)
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень 

в межах справи № 908/1902/25
про банкрутство - Товариства з обмеженою відповідальністю “Техно Буд Рітейл”, код ЄДРПОУ 30770148 (69005 Україна, м.Запоріжжя, вул. Патріотична, 64Д)
кредитор – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )
розпорядник майна – арбітражний керуючий Потупало Наталія Ігорівна (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1167 від 02.07.2013; адреса: 04107, м.Київ, вул. Нагірна,22 оф.222)

Представники сторін:
від позивача – Шелест Ю.В.
від відповідача – Ясниська В.Я. 

УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.12.2025 у справі № 908/1902/25 (908/3442/25) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Рітейл» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено повністю.
Під час ухвалення рішення від 18.12.2025 судом не було вирішено питання про розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу.
У позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Рітейл» повідомило про намір подати докази на підтвердження розміру понесених або таких, що підлягають сплаті, витрат на професійну правничу допомогу в порядку, встановленому частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
23.12.2025 до Господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Рітейл» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.
У поданій заяві позивач просить стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн.
На підтвердження заявлених витрат позивачем подано:
– договір про надання правової допомоги № 25/06-25 від 25.06.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Рітейл» та адвокатом Шелест Юлією Вікторівною;
– акт приймання-передачі наданих послуг № 19/12-25 від 19.12.2025;
– ордер на надання правничої допомоги;
– докази направлення заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.
Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг № 19/12-25 від 19.12.2025 загальна вартість наданої адвокатом професійної правничої допомоги становить 50 000,00 грн.
Сторони договору погодили, що оплата наданих адвокатом послуг здійснюється клієнтом протягом десяти банківських днів із моменту підписання акта.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.12.2025 заяву передано для розгляду судді Юлдашеву О.О.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.01.2026 заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 22.01.2026.
Ухвалами суду від 22.01.2026, 05.03.2026, 14.04.2026 та 11.06.2026 розгляд заяви відкладався. 
Дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з огляду на таке.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасника справи або з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із частинами третьою та четвертою статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.
Однією з основних засад господарського судочинства, закріплених у пункті 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України, є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт і їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Отже, відшкодуванню за рахунок іншої сторони можуть підлягати не лише фактично сплачені витрати, а й витрати, які відповідно до умов договору та належних доказів підлягають сплаті клієнтом адвокату.
Неподання окремого платіжного документа саме по собі не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні витрат, якщо їх розмір, зміст, обсяг і обов`язок клієнта здійснити оплату підтверджуються договором та актом приймання-передачі наданих послуг.
Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
- складністю справи та виконаних адвокатом робіт;
- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт;
- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
- ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом результату її вирішення на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За змістом частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема договорів, рахунків та інших документів.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України враховує:
– чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
– чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін;
– поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду;
– дії сторін щодо досудового вирішення спору та врегулювання спору мирним шляхом.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд повинен установити не тільки факт існування між адвокатом і клієнтом договірного обов`язку з оплати послуг, а й визначити, яка саме сума таких витрат має бути покладена на іншу сторону за результатами розгляду справи.
Зобов`язання клієнта сплатити адвокату погоджений сторонами гонорар та обов`язок іншої сторони компенсувати цей гонорар повністю не є тотожними за своїм правовим змістом.
Суд не втручається у договірні відносини між адвокатом і клієнтом та не змінює погоджений ними розмір гонорару. Разом із тим суд зобов`язаний оцінити розмір компенсації, яка покладається на іншу сторону, керуючись критеріями реальності, необхідності, розумності, обґрунтованості та пропорційності відповідних витрат.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 сформульовано висновок, відповідно до якого учасник справи повинен деталізувати опис виконаних адвокатом робіт тією мірою, якою досягається його функціональне призначення — визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу.
Надмірний формалізм при оцінці детального опису робіт, за відсутності визначених процесуальним законом вичерпних критеріїв його оформлення, може призвести до порушення принципу верховенства права.
У разі встановлення сторонами фіксованого розміру гонорару відсутність погодинного розрахунку або незазначення точної кількості годин, витрачених адвокатом, не є самостійною підставою для відмови у відшкодуванні витрат. Водночас суд має оцінити співмірність фіксованого гонорару зі складністю справи, обсягом матеріалів, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю судових засідань, тривалістю розгляду та значенням справи для сторони.
Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат, тобто встановлення їх дійсності та необхідності, а також критерію розумності їх розміру з урахуванням конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Подібний підхід викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на адвоката, якщо встановить, що заявлений розмір витрат є непропорційним до предмета спору, складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт або значення справи для сторони.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважено, що домовленості між адвокатом і клієнтом щодо сплати гонорару є обов`язковими для сторін відповідних договірних правовідносин, однак не є безумовно обов`язковими для суду під час вирішення питання про розподіл судових витрат.
У постановах Верховного Суду неодноразово наголошувалося, що розмір відшкодування судових витрат не повинен бути явно завищеним порівняно з обсягом фактично наданої професійної правничої допомоги. Суд має забезпечити баланс між правом сторони, на користь якої ухвалено рішення, на компенсацію необхідних витрат і недопущенням покладення на іншу сторону надмірного фінансового тягаря.
Із поданих позивачем документів суд установив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Рітейл» та адвокатом Шелест Юлією Вікторівною існували договірні відносини щодо надання професійної правничої допомоги.
Повноваження адвоката на представництво інтересів позивача підтверджуються ордером, наявним у матеріалах справи.
Факт надання правничої допомоги та виникнення у позивача обов`язку оплатити її вартість підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг № 19/12-25 від 19.12.2025.
Матеріалами справи підтверджується, що адвокатом було здійснено аналіз обставин та документів, підготовлено і подано позовну заяву, опрацьовано відзив відповідача, підготовлено відповідь на відзив, складено заперечення щодо клопотання розпорядника майна, а також здійснювалося процесуальне представництво інтересів позивача під час розгляду справи.
Надані адвокатом послуги безпосередньо пов`язані з розглядом справи № 908/1902/25 (908/3442/25), були спрямовані на захист прав та інтересів позивача і сприяли розгляду заявлених позовних вимог.
Суд також враховує, що спір стосувався правомірності прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, вимагав дослідження відповідних документів, аналізу податкового законодавства та підготовки процесуальної позиції позивача.
Значення справи для Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Рітейл» було істотним, зокрема з огляду на перебування товариства у процедурі банкрутства та можливий вплив результатів спору на склад його майнових зобов`язань і задоволення вимог кредиторів.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Рітейл» були задоволені судом у повному обсязі, що відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України є підставою для покладення витрат позивача на відповідача.
Разом із тим сам факт задоволення позову в повному обсязі не означає автоматичного покладення на відповідача всього розміру гонорару, погодженого між позивачем та його адвокатом.
Оцінюючи заявлений до стягнення розмір витрат у сумі 50 000,00 грн, суд враховує конкретну складність справи, характер спірних правовідносин, обсяг досліджених матеріалів, кількість та зміст підготовлених представником позивача процесуальних документів, тривалість розгляду справи, фактичний обсяг участі адвоката у судових засіданнях та значення результату розгляду справи для позивача.
Суд бере до уваги, що підготовка позовної заяви, відповіді на відзив та заперечень вимагала від адвоката належної професійної підготовки, аналізу доказів і норм матеріального та процесуального права.
Водночас правова позиція позивача не змінювалася істотно протягом розгляду справи, а підготовлені адвокатом документи стосувалися одного предмета спору та взаємопов`язаних фактичних обставин.
Частина правового аналізу, проведеного під час складання позовної заяви, об`єктивно могла бути використана під час підготовки відповіді на відзив та інших процесуальних документів, у зв`язку із чим обсяг роботи за окремими видами послуг частково перетинався.
Суд також ураховує, що наданий договір про правничу допомогу має загальний характер і передбачає представництво клієнта у невизначеному колі кримінальних, цивільних, господарських, адміністративних справ, у державних органах, правоохоронних органах, органах виконавчої служби, перед приватними виконавцями, підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами.
Умови щодо конкретного розміру гонорару, порядку його обчислення та співвідношення вартості окремих видів правничої допомоги, за твердженням заявника, викладені в окремому додатку, який до матеріалів справи не подано з посиланням на його конфіденційність.
Акт приймання-передачі послуг підтверджує загальну вартість правничої допомоги, однак суд під час розподілу витрат має оцінити не лише погоджену сторонами загальну суму, а й відповідність суми, що покладається на відповідача, фактичному обсягу необхідної та розумної правничої допомоги у конкретній справі.
Збереження адвокатської таємниці не позбавляє сторону права на відшкодування судових витрат. Проте сторона, яка просить покласти такі витрати на процесуального опонента, має надати суду достатній обсяг інформації для перевірки їх обґрунтованості, необхідності та співмірності.
Урахувавши всі наведені обставини в сукупності, суд визнає підтвердженими реальність і безпосередній зв`язок заявлених витрат із розглядом справи.
Разом із тим покладення на відповідача всього заявленого позивачем розміру витрат — 50 000,00 грн — не повною мірою відповідало б критеріям розумності, пропорційності та справедливого балансу інтересів сторін.
На переконання суду, обґрунтованою, пропорційною до складності справи, обсягу фактично наданих послуг, кількості підготовлених процесуальних документів, тривалості розгляду та значення справи для позивача є компенсація витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.
Такий розмір компенсації не є надмірним, відповідає фактичному обсягу необхідної професійної правничої допомоги, враховує характер спору та забезпечує справедливий баланс між правом позивача на відшкодування понесених витрат і недопущенням покладення на відповідача непропорційного фінансового тягаря.
Визначення судом суми компенсації в розмірі 40 000,00 грн не змінює умов договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Рітейл» та адвокатом Шелест Юлією Вікторівною і не звільняє клієнта від виконання взятих на себе договірних зобов`язань щодо оплати погодженого сторонами гонорару.
Суд лише визначає розмір витрат, який відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України підлягає компенсації за рахунок іншої сторони спору.
З огляду на викладене заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Рітейл» про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.
З Головного управління ДПС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Рітейл» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн.
У частині стягнення решти заявлених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн належить відмовити.
Керуючись статтями 2, 13, 15, 42, 46, 73– 79, 86, 123, 124, 126, 129, 221, 232– 233, 236– 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Рітейл» про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/1902/25 (908/3442/25) задовольнити частково.
Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області, код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 43968090 (79026, Україна, Львівська область, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Рітейл», код ЄДРПОУ 30770148 (69005, Україна, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 64-Д), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 (сорок тисяч) грн 00 коп.
У задоволенні заяви в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. відмовити.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів із дня складення повного тексту додаткового рішення.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 23.07.2026 року. 

Суддя О.О. Юлдашев