ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
09.07.2026	Справа № 910/5267/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом  Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю 
до  Товариства з обмеженою відповідальністю «Спринт-Сервіс» 
про стягнення 7.173,00 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

05.05.2026 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спринт-Сервіс» про стягнення 7.173,00 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами було укладено договір про надання послуг № 943 від 02.09.2025, відповідно до умов якого строк надання послуг визначено до 15.09.2025. Проте, відповідач порушив умови договору, надавши послуги з порушенням встановленого строку, а саме 30.09.2025, що підтверджується актом здачі-приймання робіт від 30.09.2025. Позивачем на адресу відповідача направлено лист № 11-04/14-4083/16 від 30.09.2025 з вимогою сплатити пеню, передбачену договором, за кожен день прострочення, у відповідь листом № 1002-01 від 02.10.2025 відповідач не погодився з кількістю днів прострочення, обґрунтовуючи свою позицію відсутністю необхідних реквізитів для належного виконання договору. Листом від 09.10.2025 позивач повідомив відповідача, що останнім не надано належних доказів, які могли б бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення умов договору. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 7.173,00 грн пені.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/5267/26 від 12.05.2026 відкрито провадження у справі № 910/5267/26 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Даною ухвалою суду встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.
У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 12.05.2026 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01070, м. Київ, вул. Почайнинська, 28, літ. Б (номер відправлення R067178303187), яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.
Проте, конверт разом з ухвалою від 12.05.2026 (номер відправлення R067178303187) було повернуто 07.06.2026 до суду поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту АТ «Укрпошта» в мережі Інтернет за відповідним трекінгом.
Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
В п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 12.05.2026 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, Господарський суд міста Києва,
ВСТАНОВИВ:

02.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спринт-Сервіс» (виконавець, відповідач) та Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю (замовник, позивач) було укладено договір про надання послуг № 943 (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1 договору визначено, що виконавець зобов`язується надати замовнику «послуги з друку та розповсюдження інформаційних матеріалів з логотипами та додатковими візуальними елементами для проведення інформаційної кампанії та пізнаваності проекту в межах реалізації спільного проекту з Мінсоцполітики, за участю Дитячого фонду Організації Об`єднаних Націй (ЮНІСЕФ) стосовно надання фінансової допомоги у вигляді малих грантів для соціальних послуг сім`ям з дітьми та дітям та/або послуги раннього втручання» (код ДК 021:2015:79820000-8 (послуги, пов`язані з друком), далі - послуги.
Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором послуги у визначений строк не надав, у зв`язку з чим позивачем нараховано 7.173,00 грн пені за прострочення надання послуг. 
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).
Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно з п. 10.1 договору він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2025, в частині фінансових та гарантійних зобов`язань – до їх повного виконання сторонами.
Відповідно до п. 2.1 договору ціна договору становить 478.200,00 грн, у тому числі ПДВ 79.700,00 грн.
Позивачем на підтвердження обставин погодження обсягу та вартості робіт надано Калькуляцію (додаток № 1 до договору). Також, надано Перелік адрес розповсюдження інформаційних матеріалів (додаток № 2 до договору). 
З матеріалів справи вбачається, що виконавець надав, а замовник прийняв послуги з друку та розповсюдження на суму 478.200,00 грн, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 4 від 30.09.2025. 
При цьому, відповідач обґрунтованих заперечень проти наданих позивачем послуг, їх обсягу та якості у встановлені договором строки не надавав, а позивач повністю розрахувався за надані послуги у сумі 478.200,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 287 від 30.09.2025. 
Відповідно до умов п. 6.3.1 договору виконавець зобов`язаний забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим договором.
Відповідно до пункту 5.2 договору строк надання послуг встановлено сторонами до 15.09.2025. 
Як вбачається з матеріалів справи, послуги фактично надані відповідачем та прийняті позивачем за актом № 4 лише 30.09.2025.
Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
З огляду на граничний термін надання послуг 15.09.2025 включно, перебіг строку прострочення для нарахування штрафних санкцій починається з наступного дня після закінчення строку виконання зобов`язання, тобто з 16.09.2025. 
Оскільки 30.09.2025 є днем фактичного підписання акту приймання-передачі (припинення порушення), цей день не включається до періоду прострочення. Таким чином, зведений строк прострочення тривав з 16.09.2025 по 29.09.2025 включно та становить 14 календарних днів.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов`язання у встановлені строки, в результаті чого виникли підстави для застосування відповідальності. 
Відповідно до п. 7.3 договору за порушення строків виконання зобов`язання виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення. 
При цьому, судом встановлено, що відповідач у своїх листах наголошував на недотриманні позивачем порядку надання обов`язкових реквізитів (прізвищ та контактів посадових осіб у додатку № 2), а також посилався на специфікацію від оператора «Нова пошта» щодо здійснення всіх відправлень станом на 26.09.2025 року. 
Разом з тим, жодних офіційних зауважень проти умов погодженого додатку № 2 чи пропозицій про внесення змін до договору у встановлений для надання послуг період відповідач замовнику не надав. При цьому, згідно з умовами договору виконавець, підписуючи цей договір, погодився з викладеними в ньому умовами та визнав їх достатніми для належного виконання зобов`язань.
Однак, матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем дій щодо повідомлення замовника про неможливість виконання обов`язків у строк не пізніше ніж за 48 годин відповідно до п. 6.3.3 договору. Навпаки, двосторонній акт здачі-приймання робіт, який є первинним документом, підписаний сторонами без зауважень саме 30.09.2025.
Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку щодо його необґрунтованості, оскільки позивач нараховує пеню з 15.09.2025, тоді як прострочення з надання послуг виникло з 16.09.2025.
Суд здійснивши власний розрахунок пені дійшов висновку, що обґрунтованим розміром пені є 6.694,80 грн (за 14 днів прострочення, а саме з 16.09.2025 по 29.09.2025) 478.200,00 х 0,1 % х 14 днів = 6.694,80 грн.
Відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню в сумі 6.694,80 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. 
З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю обґрунтовані та підлягають задоволенню частково. 
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд - 

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково. 

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спринт-Сервіс (04070, м. Київ, вулиця Почайнинська, будинок 28, літ. «Б»; код ЄДРПОУ 36866846) на користь Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (04070, м. Київ, вулиця Фролівська, будинок 6/8, корпус 15А; код ЄДРПОУ 00034163) 6.694 (шість тисяч шістсот дев`яносто чотири) грн 80 коп. пені, 3.106 (три тисячі сто шість) грн 13 коп. витрат по сплаті судового збору. 

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя	В.В.Сівакова