ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/298/26 пров. № А/857/21911/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С.М.	
суддів -	Боршовського Т.І.	
 	Носа С.П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року у справі № 380/298/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,
місце ухвалення судового рішення 	м. Львів	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Грень Н.М.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначено	

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року у справі № 380/298/26 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період із 04 вересня 2014 року по 30 квітня 2015 року включно із урахуванням іншого ніж січень 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04 вересня 2014 року по 30 квітня 2015 року (включно) із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначає те, що період перебування позивачем у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 становить з 04.09.2014 по 09.09.2014 (витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.09.2014 №171 та від 09.09.2014 №174 додаються). Тобто, судом першої інстанції було надано оцінку цьому доводу, та проігноровано факт проходження військової служби з 09.09.2014 позивачем у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 — на даний час військова частина НОМЕР_3 . Військова частина польова пошта НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_3 ) не підпорядковується військовій частині НОМЕР_1 , є окремою юридичною особою. Таким чином, суд першої інстанції фактично розглянув спір за участю неналежного відповідача. Також, скаржник вважає, що суд першої інстанцій помилково застосував положення Порядку №1078 (у редакції постанови Уряду від 9 грудня 2015 року №1013) до правовідносин з приводу індексації грошового забезпечення, які виникли до 1 грудня 2015 року.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної скарги відповідач та представник позивача повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до пункту 13 указаної Постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.
З січня 2008 року по лютий 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався.
Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме - до 01 березня 2018 року.
Отже, відповідно до приписів Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з вересня 2014 по квітень 2015 року.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
04.09.2014 року – призваний на військову службу по мобілізації у в/ч НОМЕР_1 ;
09.09.2014 року – 04.02.2015 року – начальник складу військової частини – польова пошта НОМЕР_2 ;
04.02.2015 року – 01.03.2016 року – водій військова частина – польова пошта НОМЕР_4 .
Наказом командира військової частини ПП НОМЕР_2 № 26-РС (по стройовій частині) від 01 березня 2016 року – з 01 березня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено у запас за станом здоров`я (підстава Свідоцтво про хворобу №ІІІ/І від 26.01.2016 року) – відомості зазначені у військовому квитку ОСОБА_1 
14.08.2025 року представником позивача було направлено відповідний запит до військової частини НОМЕР_1 щодо надання інформації та відповідних довідок нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 04.09.2014 року по 01.03.2016 року з зазначенням встановленого місяця підвищення доходу (базового місяця).
Відповіддю на поданий запит за № 10505 від 16.10.2025 року було повідомлено, що, при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення з 04.09.2014 року по 30.04.2015 року застосовувався як базовий місяць такого нарахування – вересень 2014 року.
Зазначено, що військові частини, польова пошта, НОМЕР_2 та НОМЕР_4 , з 30 квітня 2015 року перебували на самостійному фінансовому забезпеченні, тому у них відсутня інформація про нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.05.2015 року по 01.03.2016 року.
Вважаючи нарахування й виплату індексації грошового забезпечення у такому розмірі протиправним, позивач звернувся в суд з позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Так, у позовній заяві позивач вказує, що нарахування індексації грошового забезпечення за період з 04 вересня 2014 року по 30 квітня 2015 року проведено відповідачем неправильно. Свою думку позивач аргументує тим, що під час нарахування індексації грошового забезпечення за згаданий період відповідач повинен був застосовувати січень 2008 року як базовий місяць.
Отже, неправильність нарахування відповідачем сум індексації грошового забезпечення за період з 04 вересня 2014 року по 30 квітня 2015 року позивач пов`язує виключно із неправильно (на думку позивача) застосованим відповідачем базовим місяцем за вказаний період.
Натомість відповідач, стверджуючи про правомірність своєї поведінки під час нарахування позивачу індексації за згаданий період покликається на те, що до грудня 2015 року законодавець визначав інший механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, який не передбачав визначення базового місяця для нарахування індексації місяцем останнього підвищення посадового окладу, а відтак відповідач до 30 листопада 2015 року був вправі установити позивачу базовим місяцем той, у якому відбулося підвищення грошового забезпечення за рахунок будь-яких постійних складових грошового забезпечення.
Оцінюючи зазначені доводи сторін з урахуванням фактичних обставин цієї справи, колегія суддів звертає увагу на таке.
Абзацами першим - шостим пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції, яка діяла до 01 грудня 2015 року) визначено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку.
У разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення.
У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення.
Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця.
Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці.
09 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України видав Постанову № 1013, яка набрала чинності 15 грудня 2015 року та відповідно до пункту 6 цієї постанови застосовується з 01 грудня 2015 року.
Цією постановою внесені зміни до пункту 5 Порядку № 1078, абзаци перший - шостий якого викладені у такій редакції: «У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку».
Аналіз наведених вище редакцій норм пунктів 5 Порядку № 1078 дає підстави дійти висновку, що до 15 грудня 2015 року (дати набрання чинності Постановою № 1013) базовим місяцем під час обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення уважався місяць, в якому відбулося підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.
Отже, базовий місяць для проведення індексації грошових доходів населення не був прив`язаний до події зростання лише тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Іншими словами, до 15 грудня 2015 року будь-яке зростання доходів громадян (у тому числі й службовців цивільного захисту) мало своїм наслідком зміну базового місяця для нарахування індексації.
За цих обставин колегія суддів уважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для застосування під час обчислення сум індексації грошового забезпечення позивача за період з 04 вересня 2014 року по 30 квітня 2015 року базового місяця січня 2008 року. Адже такий обов`язок у відповідача виник лише з дати набрання чинності Постановою № 1013, якою пункт 5 Порядку № 1078 викладено у новій редакції, тобто з 15 грудня 2015 року.
З огляду на вказане колегія суддів не погоджується з доводами позивача та висновками суду першої інстанції про те, що нараховані за період з 04 вересня 2014 року по 30 квітня 2015 року суми індексації грошового забезпечення є неправильними саме через незастосування відповідачем під час їх обрахунку базового місяця січня 2008 року.
Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки про розмір нарахованої індексації ОСОБА_1 , останньому у період з вересня 2014 року по квітень 2015 року нараховані суми індексації грошового забезпечення. Будь-яких інших підстав неправильності визначення відповідачем таких сум, окрім як незастосування для їх обчислення січня 2008 року як базового місяця, позивач не наводить.
Тож оскільки у відповідача були відсутні правові підстави для застосування під час обчислення сум індексації грошового забезпечення позивача за період з 04 вересня 2014 року по 30 квітня 2015 року базового місяця січня 2008 року, а суми індексації грошового забезпечення за вказаний період нараховані відповідачем із застосуванням тих правил визначення базового місяця, які діяли до 01 грудня 2015 року, то колегія суддів доходить висновку про те, що в задоволенні позовних вимог позивача належить відмовити.
Разом з тим, суд першої інстанції вказаних обставин належним чином не дослідив та прийшов до помилкового висновку про задоволення позову за вказаний період, а відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
З урахуванням зазначеного колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог за період з 04 вересня 2014 року по 30 квітня 2015 року є такими, що зроблені з порушенням норм матеріального права та неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року у справі № 380/298/26 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Т. І. Боршовський 	
 	 	С. П. Нос