Справа №592/6760/23 | Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шияновська Т. В.
Номер провадження 33/816/41/26 | Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія  130 КУпАП |

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційної скаргою захисника Д`якової О.А. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 червня 2023 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 536 грн. 80 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 червня 2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб за те, що він, 09 травня 2023 року о 22 год. 09 хв. в м. Суми по вул. Василя Огієвського поблизу буд.2, керував т/з ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 та випив алкогольний напій REVO міцністю 8,5% після зупинки на вимогу поліцейських, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Д`якова О.А. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з неосудністю її підзахисного.
В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилається на те, що вказана справа була розглянута без участі ОСОБА_1 і дані про те, що останній був повідомлений про призначення судового засідання належним чином, у порядку, передбаченому ст. 277-2 КУпАП, в матеріалах справи відсутні, що у свою чергу свідчить про те, що суддею суду першої інстанції не було дотримано вимог ст. 268 КУпАП та порушено право ОСОБА_1 на захист.
Крім того, апелянт зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову, судом не було перевірено відомості про особу, відносно якої складено протокол – ОСОБА_1 , не з`ясував обставин, що виключають притягнення його до адміністративної відповідальності в силу наявної хвороби, яка була йому встановлена – легка розумова відсталість, що підтверджується висновком спеціаліста №580 від 27 березня 2024 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня».
З врахуванням вказаного, апелянт вважає, що на час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 міг перебувати у стані неосудності, тобто, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними і, відповідно до ст. 20 КУпАП, не підлягав адміністративній відповідальності, у зв`язку з чим визнати законним рішення, яким останнього визнано винним з накладення на нього адміністративне стягнення, підстави відсутні.
Про призначення вказаної справи до апеляційного розгляду особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Д`якова О.А. були повідомлений завчасно, у передбачений Законом спосіб, однак до суду у визначений час та день не з`явились, причини такої неявки не повідомили і клопотань про відкладення судового засідання на іншу дату не надсилали.
При вирішенні питання можливості розгляду даної справи за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, апеляційний суд враховує наступне.
Так, апеляційний суд зауважує, що у провадженні апеляційного суду дана справа перебуває з 04 червня 2024 року і тривалий її не розгляд пов`язаний з тим, що на задоволення клопотань захисника, в тому числі і про призначення судово-психіатричної експертизи, судове засідання неодноразово відкладались, тобто, апеляційним судом було вжито достатньо заходів для забезпечення права учасників на справедливий суд.
Проте, у ч.ч. 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З огляду на вищезазначене, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, а ОСОБА_1 , як і його адвокат Д`якова О.А., знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває апеляційна скарга останньої, в судові засідання за викликом не з`являються, апеляційний суд дійшов висновку, що вони не бажають приймати участь у апеляційному розгляді даної справи.
А тому, з метою розгляду вказаної справи у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для її подальшого відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої захисником Д`яковою О.А. в інтересах ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми 15 червня 2023 рок, у їх відсутність, і у даному випадку права вказаних осіб на доступ до правосуддя не є порушеними.
При цьому, перевіряючи законність прийнятого рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що у даному випадку, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначених вимог закону дотримався не в повному обсязі, з огляду на наступне.
Так, у провадженні судді суду першої інстанції перебувала справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП, і, зокрема, у протоколі, складеному відносно останнього вказано, що він, 09 травня 2023 року о 22 год. 09 хв. в м. Суми по вул. Василя Огієвського поблизу буд.2, керував т/з ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 та випив алкогольний напій REVO міцністю 8,5% після зупинки на вимогу поліцейських, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Зі змісту оскаржуваного рішення, яке було постановлено за результатом розгляду вказаної справи, вбачається, що винуватість ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП була встановлена суддею з врахуванням протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №046699 від 09 травня 2023 року, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 09 травня 2023 року, відповідно до якого такий огляд останнього не проводився, направлення на огляд ОСОБА_1 , акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №046700 відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП та відеозаписів з нагрудної камери поліцейського та встановленого на службовому авто відеореєстраторі, якими зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на законну вимогу поліцейського, пов`язану з технічною несправністю освітлювальних приладів, що під час спілкування поліцейським було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки на допомогою приладу DRAGER ALKOTEST чи у медичному закладі, від чого останній відмовився і у присутності поліцейських продовжував вживати алкогольний напій з банки, пояснюючи, що автомобілем не керував.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, їх належність та допустимість сумніву не викликає і апеляційний суд згоден з висновком судді, що вказаними доказами в повному обсязі доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Погоджується апеляційний суд і з висновком судді про те, що з врахуванням даних про особу винного, характеру вчиненого правопорушення та його особливу небезпечність, зважаючи не недієвість адміністративного стягнення у виді штрафу, яке неодноразово застосовувалось відносно ОСОБА_1 попередніми постановами про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, необхідним та достатнім для останнього за вчинення вказаного адміністративного правопорушення є стягнення у виді адміністративного арешту, з метою його виховання та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.
Як ці, так і вищезазначені обставини знайшли своє відображення у мотивувальній частині постанови, проте, у її резолютивній частині вказано, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб.
Таким чином, за результатом розгляду даної справи суддя суду першої інстанції вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення та змінив кваліфікацію його дій на статтю, яка у складеному протоколі йому не інкримінувалася, що є неприпустимим.
У зв`язку з зазначеним, вважати оскаржувану постанову законною, підстави відсутні, і вказане судове рішення підлягає скасуванню, з прийняттям апеляційним судом, нової постанови.
Разом з тим, при прийнятті нової постанови, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, з таких підстав.
Так, відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП, відповідальність водіїв за цією нормою закону настає за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
У даному випадку працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії ААД №046699 за те, що 09 травня 2023 року о 22 год. 09 хв. в м. Суми по вул. Василя Огієвського поблизу буд.2, він керував т/з ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 та випив алкогольний напій REVO міцністю 8,5% після зупинки на вимогу поліцейських, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Саме з врахуванням даних як вказаного протоколу, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так і інших, зібраних у справі доказів, зокрема, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 09 травня 2023 року, відповідно до якого такий огляд ОСОБА_1 не проводився, направлення на огляд останнього, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №046700 відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП та відеозаписів, які було долучено працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу, на якому зафіксовано те, що після зупинки транспортного засобу під керуванням останнього, під час спілкування з ним, поліцейським було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою для пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки на допомогою газоаналізатора чи у медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився і у присутності поліцейських вжив алкогольний напій REVO, апеляційний суд вважає доведеною винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що у даній справі відсутні докази, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, а тому після скасування постанови судді суду першої інстанції, останнього слід визнати винним за вказаною статтею Закону.
Що стосується доводів захисника про те, що на час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 міг перебувати у стані неосудності і не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, з посиланням на те, що відповідно висновку спеціаліста Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня»№580 від 27 березня 2024 року останньому було встановлено хворобу - легка розумова відсталість, то апеляційний суд зазначає наступне.
Так, з метою усунення сумніву щодо осудності ОСОБА_2 , на задоволення клопотання захисника, під час апеляційного перегляду даної справи, постановою від 10 липня 2025 року було призначено судову-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Сумської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України». На вирішення експертів поставлено питання, чи страждав ОСОБА_1 на хронічну душевну хворобу, тимчасовий розлад душевної діяльності або інший хворобливий стан на момент вчинення інкримінованого йому правопорушення, а саме, 09 травня 2023 року, якщо так, то чи міг він усвідомлювати свої дії та керувати ними та чи страждає ОСОБА_1 на хронічну душевну хворобу, тимчасовий розлад душевної діяльності чи інший хворобливий стан та чи усвідомлює він значення своїх дій та чи може керувати ними на теперішній час. В розпорядження експертів було надано матеріали справи про адміністративне правопорушення №592/6760/23 (провадження №33/816/129/25) та зобов`язано ОСОБА_1 з`явитись до Сумської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» для проходження експертного обстеження і надати експертам усю наявну у нього медичну документацію.
Проте, 04 червня 2026 року на адресу Сумського апеляційного суду надійшов лист №34/02/499/2026 від 02 червня 2026 року, за підписом в.о. начальника Сумської філії судових експертиз про те, що ОСОБА_1 було призначено проведення судово-психіатричної експертизи, однак останній станом на 01 червня 2026 року до експертної установи для її проходження не з`явився, а тому, постанова від 10 липня 2025 року залишилась невиконаною, а матеріали вказаної адміністративної справи були повернуті до суду.
Таким чином, доказів на підтвердження обставин, які б свідчили що на час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 міг перебувати у стані неосудності і не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, свого підтвердження не знайшли, а тому, посилання апелянта на те, що останній, відповідно до ст. 20 КУпАП, не підлягав адміністративній відповідальності, є безпідставними.
Разом з тим, встановивши в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості накласти на останнього адміністративне стягнення, в межах санкції вказаної статті.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП, якою встановлено строки накладення адміністративного стягнення, передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
З врахуванням того, що вказане адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив 09 травня 2023 року, а апеляційний розгляд відбувся 04 вересня 2026 року, тобто поза межами строків передбачених ч. 6 ст. 38 КУпАП, провадження у даній справі підлягає закриттю за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, у зв`язку з чим подана останнім апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Д`якової О.А. – задовольнити частково.
Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб – скасувати, у зв`язку з порушенням норм матеріального законодавства.
Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Суддя Сумського апеляційного суду | Філонова Ю. О.