ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/7296/25
27 липня 2026 року | м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.03.2025:
№0696605-2409-1918-UA61040350000078247;
№0696606-2409-1918;
№0696607-2409-1918;
№0696608-2409-1918;
№0696609-2409-1918;
№0696610-2409-1918.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскільки об`єкти нежитлової нерухомості, що належать позивачу, віднесені до класу "Будівлі підприємств харчової промисловості"(код 1251.5) та до класу "Резервуари, силоси та склади" (код 1252) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, використовуються ним, як суб`єктом господарювання за призначенням у своїй господарській діяльності, основна діяльність яких класифікується у секції С КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власником в оренду, лізинг, позичку, відтак, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розумінні положень пункту "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.
Ухвалою суду від 14.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
29.01.2026 до суду від Головного управління ДПС у Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що жодних доказів використання оподаткованих об`єктів нерухомості позивачем не надано, що може свідчити про те, що діяльністю яка класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010 він не займався в період 2024 року.
18.02.2026 до суду від Головного управління ДПС у Тернопільській області надійшли додаткові пояснення, в яких представник вказує, що основною діяльністю ФОП ОСОБА_1 є 47.19 - Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, дана діяльність належить до групи 47.1 "Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах", яка в свою чергу належить до Розділу 47 "Оптова та роздрібна торгівля; ремонт автотранспортних засобів і мотоциклів", що належить до секції G "Оптова та роздрібна торгівля; ремонт автотранспортних засобів і мотоциклів". Тобто надання пільги відповідно до пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України до ОСОБА_1 неможливе через те, що основна діяльність ФОП ОСОБА_1 не класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , з 13.08.2004 зареєстрований як фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з одним із КВЕД 10.39 - "Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів".
Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач:
з 07.03.2017 є власником нежилого приміщення №10, загальною площею 28,90 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1 ;
з 05.10.2017 є власником нежилого приміщення цеху, загальною площею 346,20 кв. м, розташованого по АДРЕСА_2 ;
з 24.12.2020 є власником нежитлового приміщення магазину №17, загальною площею 32,0 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1 ;
з 17.12.2021 є власником нежитлового приміщення магазину, загальною площею 39 кв. м, розташованого по АДРЕСА_3 ;
з 17.12.2021 є власником нежитлового приміщення - комплексу будівель та споруд консервного заводу (будівля фруктового цеху з двома прибудовами, котельня з двома прибудовами, огорожа та замощення), загальною площею 683,50 кв. м, розташованого по АДРЕСА_3 ;
з 17.12.2021 є власником нежитлового приміщення - комплексу будівель та споруд консервного заводу (будівля овочевого цеху, склад готової продукції з двома підвалами, прапор очна, сировинна, прохідна), загальною площею 1627,7 кв. м, розташованого по АДРЕСА_3 .
13.03.2025 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області було винесено податкові повідомлення-рішення:
№ 0696606-2409-1918 на суму 14 558,55 грн, об`єкт оподаткування комплекс будівель та споруд загальною площею 683,50 м.кв. за адресою АДРЕСА_3 ; 
№ 0696607-2409-1918 на суму 615,57 грн об`єкт оподаткування нежитлове приміщення загальною площею 28,9 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 , приміщення 10;
№ 0696608-2409-1918 на суму 7374,06 грн об`єкт оподаткування комплекс, нежитлове приміщення (бойня, ковбасний цех та склад) загальною площею 346,20 м.кв. за адресою АДРЕСА_2 ; 
№ 0696609-2409-1918 на суму 2076,75 грн об`єкт оподаткування нежитлова будівля магазин загальною площею 39,0 м.кв. за адресою АДРЕСА_3 ; 
№ 0696610-2409-1918 на суму 34670,01 грн об`єкт оподаткування комплекс, будівель загальною площею 1627,7 м.кв. за адресою АДРЕСА_3 .
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд виходить з наступного. 
Згідно з підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті статті 10 ПК України податок на майно є місцевим податком.
Базовиий податковиий (звітниий) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України).
Як вказано у ст. 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).
Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Пунктом 30.1 статті 30 ПК України визначено, що податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України, об`єкти нежитлової нерухомості - це будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт "ґ").
Згідно пункту 5.3 статті 5 ПК України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.
Однак згідно п.п. є) 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку
Цивільний кодекс України дозволяє суб`єкту підприємницької діяльності фізичній особі використовувати у своїй господарській діяльності належне даній фізичній особі майно. Так, ч. 1 ст. 320 ЦК України передбачає, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.
Як вказано у ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У ст. 11 ЦК України викладені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Зокрема, п.1 ч.2 ст.11 передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до положень чинного законодавства юридичні особи та фізичні особи- підприємці належать до однієї категорії учасників господарського процесу, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
Відповідно до ст. 51 ЦК України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
ОСОБА_1 з 13.08.2004 і по даний час зареєстрований та провадить господарську діяльність як фізична особа - підприємець.
З 07.03.2017 він є власником нежилого приміщення №10, загальною площею 28,90 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1 .
З 05.10.2017 він є власником нежилого приміщення цеху, загальною площею 346,20 кв. м, розташованого по АДРЕСА_2 .
З 24.12.2020 позивач є власником нежитлового приміщення магазину №17, загальною площею 32,0 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1 .
З 17.12.2021 позивач є власником нежитлового приміщення магазину, загальною площею 39 кв. м, розташованого по АДРЕСА_3 .
З 17.12.2021 позивач є власником нежитлового приміщення - комплексу будівель та споруд консервного заводу (будівля фруктового цеху з двома прибудовами, котельня з двома прибудовами, огорожа та замощення), загальною площею 683,5 кв. м, розташованого по АДРЕСА_3 .
З 17.12.2021 позивач є власником нежитлового приміщення - комплексу будівель та споруд консервного заводу (будівля овочевого цеху, склад готової продукції з двома підвалами, прапор очна, сировинна, прохідна), загальною площею 1627,7 кв. м, розташованого по АДРЕСА_3 .
ОСОБА_1 особисто використовує у своїй підприємницькій діяльності вищевказане нерухоме майно за його цільовим призначенням, а саме: для перероблення та консервування фруктів і овочів; виробництва будiвельних металевих конструкцій i частин конструкцій, а також виробництва металевих дверей i вiкон
Згідно п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 ПК України, податкове законодавство України ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку, а саме: в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу;
Відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Отже, у даному випадку виключення будівель промисловості, що належать на праві власності фізичній особі - підприємцю, з числа об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування, негативно впливає на конкурентоздатність такого підприємця порівняно з юридичними особами та не забезпечує визначені Податковим кодексом України рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу.
При цьому, норма пп. "є" п. 266.2.2 ст. 266 ПК України в порушення основоположного принципу єдиного підходу єдиного підходу до встановлення податків і зборів, передбаченого пп.4.1.11 п.4.1 ст.4 ПК України, і принципу нейтральності оподаткування, встановленого у пп. 4.1.8 п.4.1 ст.4 ПК України не містить жодних виключень, обмежень чи застережень щодо виключення будівель промисловості, що належать на праві приватної власності фізичним особам- підприємцям, до об`єктів, які не оподатковуються. За таких обставин, в даному випадку згідно пп. 4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України, конфлікт інтересів в спірних правовідносинах має бути вирішений на користь платника податків.
Водночас слід вказати, що ПК України не визначає поняття "будівлі промисловості".
У зв`язку з тим, що вищевказані об`єкти нежитлової нерухомості, належні ОСОБА_1 , є будівлями промисловості, тому вони не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Міністерством економіки України наказом від 16.05.2023 №3573 затверджено і введено в дію Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023 (далі - Класифікатор 018:2023), який призначений для застосування органами державної влади та місцевого самоврядування, а також та іншими користувачами для вирішення таких завдань: проведення робіт із перепису, оцінки та переоцінки вартості і стану будівель та споруд; проведення соціологічних досліджень із питань будівництва, благоустрою, забезпечення житлом і різними послугами населення України; розроблення аналітичних показників і прогнозування інвестицій в економіку України; розроблення державної офіційної статистичної інформації, зокрема щодо результатів будівельної діяльності, змін цін у будівництві тощо; зіставлення національних статистичних даних із даними Статистичної комісії Європейського Союзу (Євростату) та ООН, статистичних служб окремих країн. Об`єктами класифікації є окремі споруди (будівля, дорога, трубопровід тощо). У виключних випадках класифікаційна одиниця може бути застосована до об`єкта нерухомого майна в цілому.
Відповідно до Класифікатора 018:2023 класи 1251 "Промислові будівлі" та 1252 "Резервуари, силоси та склади" віднесено до групи 125 "Промислові та складські будівлі". Клас 1251 "Промислові будівлі" включає: будівлі, що використовуються для промислового виробництва, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні тощо. Цей клас не включає: резервуари, силоси та складські приміщення (1252); будівлі сільськогосподарського призначення (1271); комплексні промислові споруди (електростанції, нафтопереробні заводи тощо), які не мають характеристик будівель (230).
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2023.
При цьому, ДК 018-2023 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.
При цьому положення підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України поширюють свою дію, в тому числі і на складські приміщення промислових підприємств.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №820/3556/17 (постанова від 17.02.2020), застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).
Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом в постанові від 04.10.2023 р. по справі №816/1619/17.
ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень комплексу будівель цехів, які за вимогами ДК 018-2023 належить до класу (код 1251) "Промислові будівлі", та нежитлових приміщень складів, які за вимогами ДК 018-2023 належать до класу (код 1252) "Резервуари, силоси та склади".
Сам по собі факт реєстрації зазначених об`єктів нерухомості на фізичну особу, а не на фізичну особу-підприємця, не позбавляє останнього права на віднесення приміщень, що використовуються в його господарській діяльності, до об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування в розумінні пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, оскільки норми податкового законодавства України визначають одинакові права та обов`язки як для юридичних, так і для фізичних осіб, платників податку (в тому числі і фізичних осіб-підприємців).
Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом в постановах від 10.04.2020 р. по справі №823/1751/17 та від 20.02.2020 р. по справі №819/1537/17.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 за КВЕД є:
- 47.19 "Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах";
- 43.32 "Установлення столярних виробів";
- 43.99 "Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.";
- 49.41 "Вантажний автомобільний транспорт";
- 33.20 "Установлення та монтаж машин і устатковання"
- 82.19 "Фотокопіювання, підготування документів та інша спеціалізована допоміжна офісна діяльність";
- 47.62 "Роздрібна торгівля газетами та канцелярськими товарами в спеціалізованих магазинах"
- 10.39 "Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів"
- 25.11 "Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій"
- 25.12 "Виробництво металевих дверей і вікон";
- 25.61 "Оброблення металів та нанесення покриття на метали";
- 25.62 "Механічне оброблення металевих виробів";
- 10.84 "Виробництво прянощiв i приправ";
- 47.52 "Роздрiбна торгiвля залiзними виробами, будiвельними матерiалами та санiтарно-технiчними виробами в спецiалiзованих магазинах"
Підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_1 , яку він здійснює згідно КВЕД 10.39 (Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів), КВЕД 25.11 (Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкції") та КВЕД (Виробництво металевих дверей і вікон), класифікується у секції С (Переробна промисловість), тобто входить до секцій B-F КВЕД ДК 009:2010.
З огляду на викладене, оскільки об`єкти нежитлової нерухомості, що належать позивачу, віднесені до класу "Промислові будівлі" (код 1251) та до класу "Резервуари, силоси та склади" (код 1252) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2023, використовуються ним, як суб`єктом господарювання за призначенням у своїй господарській діяльності, основна діяльність яких класифікується у секції С КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власником в оренду, лізинг, позичку, відтак, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розумінні положень пункту "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.
Крім того суд зазначає, що згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.12.2025 у справі №500/303/25, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року у справі № 500/303/25 скасовано та прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 17.06.2024 №0793074-2409-1912-UA61040350000078247, №0793075-2409-1912-UA61040350000078247, №0793076-2409-1912-UA61040350000078247, №0793077-2409-1912-UA61040350000078247, №0793078-2409-1912-UA61040350000078247, №0793079-2409-1912-UA61040350000078247, від 04.04.2023 №0272847-2409-1912 та від 27.11.2023 №0778036-2409-1912-UA61040350000078247.
Так суд апеляційної інстанції вказав, що спірні об`єкти нежитлової нерухомості, належні позивачу на праві приватної власності, за вимогами ДК 018-2000 віднесені до класу (код 1251.5) "Будівлі підприємств харчової промисловості", до класу (код 1252) "Резервуари, силоси та склади" та використовувалися ним у 2023 році за функціональним призначенням, в межах власної господарської діяльності. Відтак, такі об`єкти нерухомості не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у силу положень пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.
Таким чином, суд приходить до переконання, що податкові повідомлення-рішення від 13.03.2025 №0696605-2409-1918-UA61040350000078247; №0696606-2409-1918; №0696607-2409-1918; №0696608-2409-1918; №0696609-2409-1918; №0696610-2409-1918 є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного позовні вимоги належить задовольнити повністю.
Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір сплачений згідно квитанції від 08.01.2026.
Керуючись статтями 72-77, 139, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 13.03.2025 №0696605-2409-1918-UA61040350000078247; №0696606-2409-1918; №0696607-2409-1918; №0696608-2409-1918; №0696609-2409-1918; №0696610-2409-1918.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн 00 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 27 липня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ); 
відповідач:
- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003, код ЄДРПОУ 44143637). 
Головуючий суддя Баб`юк П.М.