РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" червня 2026 р.         Справа № 596/418/26
Провадження № 2/596/423/2026
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого суду    Митражик Е.М.,
за участю секретаря судового засідання  Кузик М.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в селищі Гусятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить припинити режим спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1768 га за кадастровим номером 6121686700:02:001:0060, право спільної сумісної власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15 січня 2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1463851661216, номер запису про право власності-24428415 в АДРЕСА_1 шляхом визначення часток у ній рівними між трьома співвласниками по 1/3 кожному та просить визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частку вказаної земельної ділянки площею 0,1768 га. за кадастровим номером - 6121686700:02:001:0060 після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Посилається на те, що вона протягом тривалого часу працювала у колишньому колгоспі в с.Самолусківці, де в результаті двір, у якому проживає був визнаний колгоспним та будинковолодіння було поділено на три частини на тих, хто в ньому проживав станом на 15.04.1991 року. Цими особами були позивачка, її чоловік та син, яким були видані відповідні свідоцтва про право власності по 1/3 частці домоволодіння в АДРЕСА_1 згідно рішення виконавчого комітету Самолусківської сільської ради №98 від 15 жовтня 2001 року та зареєстровано Гусятинським районним бюро технічної інвентаризації 17.09.2002 р. за р.№161. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_3 , який на випадок смерті склав заповіт в користь - сина ОСОБА_2 , відповідача по справі. ОСОБА_2 на момент смерті з батьком не проживав, спадщину не прийняв, пропустив термін для її прийняття і в нотаріуса подав заяву про те, що не хоче її приймати і звертатись до суду для надання йому додаткового терміну для прийняття спадщини за заповітом батька не бажає. Оскільки позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка своїм проживанням згідно закону як спадкоємниця першої черги і відповідно у нотаріуса вже успадкувала його 1/3 частки у вищевказаному домоволодінні. Також до спадкового майна чоловіка входить належна йому частка на земельну ділянку для обслуговування цього ж домоволодіння, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1768 га за кадастровим номером 6121686700:02:001:0060. 
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 6121686700:02:001:0060 дана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності позивачу, ОСОБА_2 та померлому чоловікові ОСОБА_3 . Їхні частки у земельній ділянці площею 0,1768 га за кадастровим номером 6121686700:02:001:0060 за адресою АДРЕСА_1 є рівними, домовленості між померлим чоловіком, позивачем та відповідачем про розподіл часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим № 6121686700:02:001:0060 не було. У зв`язку з відсутністю конкретних часток у земельній ділянці нотаріус роз`яснив, що не може видати свідоцтво на право на спадщину за законом на належну частку чоловіка у вказаній земельній ділянці, оскільки його частка у ній не визначена та вказане питання щодо спадкування такого майна має вирішуватись в судовому порядку. 
Ухвалою судді від 20.04.2026 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 11.05.2026 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.        Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, разом із позовом подала до суду заяву про слухання справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.        Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову, наслідки визнання позову йому зрозумілі. Просить слухання справи проводити в його відсутності, не заперечує проти задоволення позову.  Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив обставини та визначив відповідно до них наступні правовідносини. 
Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
З копії свідоцтва про одруження НОМЕР_1 від 22 травня 1962 року слідує, що 22 травня 1962 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб та дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (а.с.16).
Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являються ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.15).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 виданого 18 жовтня 2018 року Самолусківською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області (а.с.13).
Як слідує із копії свідоцтва про право власності на 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами від 15 жовтня 2001 року, виданого виконавчим комітетом Самолусківської сільської ради, власником 1/ 3 частки житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрову книгу за №161 від 17.09.2002 року (а.с.17).
Як слідує із копії свідоцтва про право власності на 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами від 15 жовтня 2001 року, виданого виконавчим комітетом Самолусківської сільської ради, власником 1/3 частки житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрову книгу за №161 від 17.09.2002 року (а.с.18).
Наведене підтверджується даними з витягів з Державного реєстру речових прав індексний номер витягу 464887467 від 19.02.2026 року та №462953163 від 04.02.2026 року (а.с.31,32).
Із копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації» Гусятинської селищної ради станом на 19.12.2025 року, вбачається, що загальна площа будинковолодіння становить 63,1 м2, житлова 46,0 м2 (а.с.20-23).
Згідно довідки №579 від 09 листопада 2018 року виданої виконкомом Самолусківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області слідує, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована і проживала в одному житловому будинку по АДРЕСА_1 до дня смерті свого чоловіка ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та вела з ним спільне підсобне господарство (а.с.25).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом НКВ 276757 від 04 лютого 2026 року, зареєстрованого в реєстрі за №56, спадкова справа 13/2026, виданого приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Гречанівським А.Я. слідує, що на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , " ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер " ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/3 (однієї третьої) частки у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Самолусківської сільської ради 15 жовтня 2001 року на підставі рішення виконкому Самолусківської сільської ради від 15 жовтня 2001 року за № 98. Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами зареєстровано Гусятинським районним комунальним бюро технічної інвентаризації 17 вересня 2002 року номер запису 161 в реєстровій книзі 1. Реєстраційний номер житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 19251045, дата внесення запису 18.06.2007 (а.с.19).
Житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 96.4 м.кв. та житловою площею 71.5 м.кв., який знаходиться в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності у розмірі 1 /3 частки, що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав №464887467 від 19.02.2026 року та №462953163 від 04.02.2026 року (а.с.31,32).
З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6103977602017 від 09.10.2017 року та додатку до нього, земельна ділянка площею 0.1768 га, кадастровий номер 6121686700:02:001:0060, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на в АДРЕСА_1 перебуває в приватній власності, державна реєстрація земельної ділянки здійснена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 05.09.2017: ФО-П ОСОБА_6 . Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки- не зареєстровані (а.с.26-27,28-30).
Як слідує з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу 110958490 від 18 січня 2018 року, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1 , площею 0,1768 га, з кадастровим номером: 6121686700:02:001:0060, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , розмір частки 1/1 (а.с.33-34).
Ринкова вартість присадибної земельної ділянки загальною пл.1768 га, кадастровий номер: 6121686700:02:001:0060, що призначена для будівництва і обслуговування житлового господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 11.03.2026 року становить 194 700 грн., в тому числі на 1 /3 частини – 64900 грн., що вбачається із довідки про ринкову вартість майна-присадибної земельної ділянки, складеної Тернопільською торгово-промисловою палатою (а.с.36).
Так, згідно роз`яснення приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Гречанівського А.Я. №13/01-16 від 24.02.2026 року на звернення позивачки про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером: 6121686700:02:001:0060 після смерті ОСОБА_3 , на підставі заяви позивачки про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яку зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 04 лютого 2018 року за № 26, заведено спадкову справу №13/2026 до майна померлого ОСОБА_3 . ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений посвідчений Литвин Г. П., секретарем виконавчого комітету Самолусківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, 18 листопада 2008 року, зареєстрований у реєстрі за № 395, згідно якого все своє майно заповів ОСОБА_2 . 04 лютого 2026 року до цієї спадкової справи долучено заяву сина спадкодавця - ОСОБА_2 про те, що він спадщини не прийняв. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, виданого виконавчим комітетом Самолусківської сільської ради 15 жовтим 20(4 року на підставі рішення виконкому Самолусківської сільської ради від 15 жовтня 2001 року за № 98, та зареєстрованого у Гусятинському районному комунальному бюро технічної інвентаризації 17 вересня 2002 року номер запису 161 в реєстровій книзі І, власниками вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в 1/3 (одній третій) частці є: ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . «04» лютого 2026 року позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 (одну третю) частку у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за реєстровим номером 56. 
Крім того, позивачкою представлено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 6121686700:02:001:0060, відповідно до якого встановлено, що вказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (номер запису про право власності 24428415, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1463851661216). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно частки кожного із співвласників земельної ділянки не визначені. Нотаріус зазначив, що відповідно до п.1.5 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя не видаються свідоцтва про право на спадщину, яка належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності, оскільки нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні. У цих випадках питання щодо оформлення спадкових прав вирішуються спадкоємцями у судовому порядку. У зв`язку з наведеним рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання спадкування (а.с.11-12).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Відповідно до частини другої статті 120 ЗК України, у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.
Частинами першою, другою статті 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
Статтею 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Згідно з частинами другою - п`ятою статті 89 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.
Оскільки частка у спільній сумісній власності на земельну ділянку за життя ОСОБА_3 не визначалась і підставою відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну померлому частку земельної ділянки було те, що за спадкодавцем не була визначена частка земельної ділянки, яка належала йому на праві спільної сумісної власності, позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
На допустимості обраного позивачем способу захисту цивільного права наголошує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі у п.3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.
Зі змісту статті 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.
З огляду на вищенаведене, частки всіх співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1768 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 6121686700:02:001:0060, яка розташована у АДРЕСА_1 , на момент смерті ОСОБА_3 були рівними і становлять по 1/3 частки.
Враховуючи те, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у спільній сумісній власності становила 1/3, позивач прийняла спадщину за законом після його смерті, як зазначив в роз`ясненні нотаріус про те, що відповідач спадщини не прийняв, суд доходить висновку, що позивачка в порядку спадкування має право на 1/3 частку у праві власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_3 .
Суд вважає обгрунтованою позовну вимогу про припинення права спільної сумісної власності із визначенням часток за кожним із співвласників на момент смерті ОСОБА_3 , оскільки згідно із статтею 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 08.04.2025 у справі № 303/3309/23.
Власник майна як це передбачає стаття 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.     Частиною 4 ст.206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.       Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги те, що позивач не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, відповідач подав заяву про визнання позову, її право підлягає захисту в судовому порядку.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст.4, 12, 13, 81,206, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити. 
Припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1768 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 6121686700:02:001:0060, яка розташована у АДРЕСА_1 , визначивши право спільної часткової власності, що на момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , частка кожного із співвласників становить: - 1/3 частки ОСОБА_3 ; - 1/3 частки ОСОБА_1 ;- 1/3 частки ОСОБА_2 . 
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1768 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 6121686700:02:001:0060, яка розташована у АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Гусятинського районного суду 
Тернопільської області    Елла МИТРАЖИК