Провадження № 2/742/1387/26 
Єдиний унікальний № 742/1131/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року  м.Прилуки 
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судових засідань Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Прилуцької міської ради про визначення місця проживання дитини,
установив:
Позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Прилуцької міської ради про визначення місця проживання дитини, а саме: визначити місце проживання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що сторони проживали однією сім?єю (перебували у фактичних шлюбних відносинах відповідно до ст.74 СК України). На даний період часу сторони припинили фактичні шлюбні стосунки та не проживають разом. Мають спільну малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У відповідності до судового наказу Прилуцького міськрайонного суду від 14.07.2023 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.06.2023. Дитина на даний час проживає з батьком, ОСОБА_1 . Згоди щодо подальшого місця проживання дитини між сторонами не досягнуто. У зв`язку з тим, що мати дитини - ОСОБА_2 отримує аліменти, позивач змушений звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини та вирішення спору щодо місця проживання ОСОБА_5 . Підставою для позову також стала та обставина, що мати дитини, ОСОБА_2 , вибула з місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 у невідомому напрямку, заливши доньку ОСОБА_6 під його нагляд та опіку. Станом на сьогоднішній день позивачу невідоме місце проживання дружини та адреса, за якою вона проживає. За час спільного проживання з відповідачкою належної уваги до доньки ОСОБА_7 не приділяла, відвідувала її рідко, здебільшого після його нагадування, що треба провідати дитину та придбати їй необхідні речі. Щодо моральної участі у житті доньки, її вихованні, участі у її навчанні та всебічному розвитку дівчинки, профілактики її здоров`я та лікування, то відповідачка самоусунулася від виконання таких обов`язків. У зв`язку з виниклими обставинами позивач змушений звертатися до суду та вирішувати питання у судовому порядку. Він любить ОСОБА_6 і має змогу забезпечити її всім необхідним. З самого дитинства саме він постійно слідкує за станом її здоров`я, розвитком, виховує та піклується про неї, вони прив`язані один до одного. У позивача нормований робочий день. Має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку доньки, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Спиртними напоями не зловживає, не палить, за місцем роботи характеризується позитивно. Позивач з донькою проживають у квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється позивач. Квартира з сучасним ремонтом та обладнанням, створені всі умови для проживання, виховання та утримання доньки. Позивач має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займатися її вихованням, розвивати творчі та мистецькі здібності. Разом з тим, він не чинить жодних перешкод для спілкування відповідачки із донькою і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через припинення шлюбних стосунків батьків не була позбавлена піклування матері.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 26 лютого 2026 року дану справу передано на розгляд судді Фетісовій Н.В.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 23 березня 2026 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 березня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду, яке відкладено до 21 липня 2026 року.
Позивач та його представник адвокат Зарічна В.С. в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі. При цьому позивач пояснив, що з моменту, коли дитині виповнився один рік, дочка в основному проживає з ним. Спочатку дочка проживала з матір`ю, потім у нього. Наразі відповідач може на декілька днів у тижні забирати ОСОБА_6 до себе проживати. При цьому він повністю сплачує аліменти відповідачу на утримання дочки. Бере активну участь у її вихованні, приділяє увагу її фізичному, моральному та емоційному розвитку. Між ним та дитиною склалися тісні довірливі стосунки, дитина почувається з ним комфортно та безпечно. Має стабільний дохід і достатню фінансову можливість забезпечувати дитину всім необхідним: харчуванням, одягом, медичним обслуговуванням, навчанням та розвитком. Також має належні житлові умови для її проживання: окреме житлове приміщення, необхідні побутові умови та безпечне середовище. 
Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судових засідань повідомлялася належним чином. Згідно письмової заяви від 23.03.2026 просила розгляд справи проводити без її участі. Проти позовних вимог заперечила. 21 липня 2026 року засобами телефонного зв`язку повідомила, що не бажає приймати участь у судовому засіданні.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, Служба у справах дітей Прилуцької міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , товариш позивача надав покази, що йому добре відомі сторони по справі. Після народження ОСОБА_5 , позивач виконує обов`язки як матері так і батька. Коли сторони спільно проживали, ОСОБА_1 матеріально забезпечував як їх родину, так і дочку відповідачки від першого шлюбу. Потім у них загострились стосунки і вони роз`їхались. Позивач опікується самостійно ОСОБА_9 з 1 року, доглядає її, лікує. З приводу матері дитини вказав, що не може сказати, що вона не приймає участі у вихованні дочки. Вона може взяти дочку до себе на два місяці, коли на вихідні дні. Але в основному дитина проживає з батьком. З матір`ю вона спілкується, в них гарні стосунки. Але в основному нею опікується батько. Був випадок, що ОСОБА_10 захворіла, батько відвіз її до матері. Але коли забирав дочку то вона повідомила, що мати їй ліки не давала. ОСОБА_10 може повернутись від матері, вередувати, бо вона їй багато чого дозволяє.
Свідок ОСОБА_11 повідомила, що є сусідкою позивача. Він опікується своєю дочкою, виконує обов`язки як матері так і батька. Водить в садочок дочку, готує їй їжу. Матір дівчинки сусідка не знає.
Відтак, 21.07.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
Суд, заслухавши учасників справи, показання свідків, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом установлено, що згідно копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13 лютого 2026 року, ОСОБА_12 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 та її батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.9).
Відповідно до копії витягу з Реєстру Прилуцької територіальної громади №2024/007493978 від 26.06.2024, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 26 червня 2024 року (а.с.10).
Відповідно до копії договору міни від 20 серпня 2014 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №25799914 від 20.08.2014, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.11-13, зворот).
Згідно з індивідуальної відомості про застраховану особу, сформовану засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України (форма ОК-5) від 06 лютого 2026 року, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , працевлаштований та має стабільний систематичний дохід у вигляді заробітної плати (а.с.14-16).
Відповідно до копії довідки Прилуцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №11 Прилуцької міської ради Чернігівської області від 09 лютого 2026 року за №01-19/10, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відвідує Прилуцький заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №11 Прилуцької міської ради Чернігівської області, молодшу групу №9 з 01.09.2022 року. Дитина регулярно відвідує заклад дошкільної освіти, охайна, доглянута, конфліктних ситуацій не виникало. За час відвідування дитиною закладу, спостерігаємо те, що до садочка її приводить та забирає переважно батько - ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Він приймає активну участь у вихованні та розвитку (житті) дитини, підтримує зв`язок із дитиною та цікавиться розвитком та станом дитини. Матір дитини - ОСОБА_2 бачать зрідка, а останні два місяці - не бачили (а.с.17).
Відповідно до копії довідки КНП «Прилуцька міська дитяча лікарня» Прилуцької міської ради №408 від 06 лютого 2026 року, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає в АДРЕСА_1 , знаходиться під наглядом КНП «ПМДЛ» ПМР в лікаря педіатра з народження та по теперішній час. Діагноз: здорова. Дитиною піклується батько, при виникненні різних питань звертається та приводить на прийом (а.с.18).
Відповідно до копій фіскальних чеків від 30.04.2025, 25.05.2025, 29.05.2025, 11.10.2025 вбачається, що було придбано дитячий одяг та взуття на суму 3 364 грн. (а.с.19).
Згідно листа Служби у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області №014-17/173 від 11 березня 2026 року Служба повідомляє, що пунктом 5 статті 19 Сімейного кодексу України, пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», розгляд питання про визначення місця проживання дитини передбачається у разі виникнення спору між батьками. Враховуючи, що мати сама залишила дитину проживати з батьком (вказано безпосередньо у заяві позивача), у даному випадку спір відсутній. Позивачем також у позові зазначається, що місце перебування матері дитини, адреса проживання позивачеві не відомі. Відповідно, Служба у справах дітей Прилуцької міської ради не має правових підстав та можливості здійснити передбачені законодавством дії для підготовки висновку щодо даного питання для процедурного розгляду з подальшим направленням до суду. У разі можливого розгляду справи, ухвалення рішення просять врахувати виключно інтереси дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.
Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1,2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно ч.1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
За ч.1, 2 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Тлумачення ч.1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст.3 Конвенції про права дитини.
Враховуючи вимоги ст. 51 Конституції України, ст.3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду.
При вирішенні спорів про визначення місця проживання (фізичну опіку та контроль) підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів тощо; (5) бажання дитини.
Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновки органу опіки та піклування (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №352/2324/17).
Аналіз національного законодавства вказує на те, що втручання суду у вирішення питання щодо місця проживання дитини має відбуватись у крайніх випадках, за наявності спору між батьками, задля сторонньої оцінки обставин, що визначені ч.2 ст. 161 СК України.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод та інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, який виникає внаслідок різного розуміння ними взаємних прав та обов`язків, що перешкоджає їх реалізації, та у якому кожен з учасників захищає свої права.
Згідно із частинами 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Як на підставу своїх вимог про визначення місця проживання дитини позивач, вказує, що відповідач вибула з місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у невідомому напрямку, залишивши доньку ОСОБА_6 під його нагляд та опіку. Станом на сьогоднішній день йому невідоме місце проживання відповідача та за якою адресою вона проживає.
Позивачем не надано суду доказів наявності спору між ним та матір`ю дитини щодо місця проживання дитини, а тому в судовому засіданні встановлено, що між сторонами відсутній предмет спору по суті заявлених позовних вимог, так як мати не заперечує проти проживання дитини з батьком.
Крім того, про відсутність доказів, які б стверджували про наявність спору, також зазначено у листі Служби у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області від 11.03.2026 за №014-17/173.
З матеріалів справи вбачається, що малолітня ОСОБА_12 фактично проживає разом із батьком. Сам позивач у судовому засіданні пояснив, що з моменту, коли дитині виповнився один рік, вона переважно проживає з ним. При цьому відповідач періодично забирає доньку до себе на декілька днів, а позивач не чинить будь-яких перешкод у їхньому спілкуванні.
Відповідач, хоча й подала заяву про заперечення проти позову, у судові засідання не з`явилася, будь-яких доказів того, що вона вимагає змінити фактичне місце проживання дитини, наполягає на проживанні доньки разом із собою або вчиняє дії щодо відібрання дитини від батька, суду не надала.
Сам по собі факт незгоди відповідача із заявленими позовними вимогами або отримання нею аліментів не свідчить про існування спору щодо місця проживання дитини у розумінні статті 161 Сімейного кодексу України.
Оцінюючи показання свідка ОСОБА_8 , суд бере до уваги, що останній підтвердив належне виконання позивачем батьківських обов`язків, зазначив, що саме батько переважно здійснює догляд за дитиною, займається її вихованням та лікуванням. Разом із тим свідок також повідомив, що мати підтримує стосунки з донькою, забирає її до себе, дитина спілкується з матір`ю, а позивач не перешкоджає такому спілкуванню. Таким чином, показання свідка не підтверджують наявності між батьками спору щодо визначення місця проживання дитини.
Показання свідка ОСОБА_11 також підтверджують, що позивач належним чином виконує свої батьківські обов`язки, здійснює догляд за донькою, водить її до закладу дошкільної освіти та забезпечує побутові потреби дитини. Водночас зазначені показання характеризують особу позивача як батька, однак не містять відомостей про існування між сторонами спору щодо місця проживання малолітньої дитини.
Надані позивачем письмові докази, зокрема документи щодо його доходу, характеристики, документи про право власності на житло та відомості про належні житлово-побутові умови, свідчать про його можливість забезпечити належні умови для проживання та виховання доньки. Разом із тим зазначені докази не підтверджують порушення чи оспорювання відповідачем права позивача на проживання дитини разом із ним та самі по собі не є доказами існування спору, який потребує судового вирішення.
Суд враховує, що звернення до суду обумовлене, зокрема, тим, що на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дитини. Однак питання стягнення аліментів та питання визначення місця проживання дитини є самостійними способами захисту сімейних прав і регулюються різними нормами сімейного законодавства. Сам факт сплати аліментів не є правовою підставою для визначення місця проживання дитини у судовому порядку за відсутності відповідного спору між батьками.
За таких обставин, оскільки обставини, на які посилається позивач не доводять факт наявності спору між батьками про місце проживання дитини, суд вважає, що спір між сторонами щодо місця проживання дитини відсутній, підстав для судового захисту прав дитини шляхом визначення її місця проживання з батьком суд не вбачає та приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову.
Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
На підставі викладеного, керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Прилуцької міської ради про визначення місця проживання дитини- відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .
Третя особа: Служба у справах дітей Прилуцької міської ради, ЄДРПОУ 34464298, місцезнаходження: 17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Київська, буд.281.

Суддя         Наталія ФЕТІСОВА