ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 460/7807/25 пров. № А/857/4255/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

суддя у І інстанції Нор У.М., 
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Рівне,
дата складення повного тексту рішення 11 грудня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

30 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - ГУ ПФУ в Миколаївській області) від 05.02.2025 №172850030803 про відмову у призначенні з 28.01.2025 ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ в Рівненській області) призначити та виплачувати позивачці з 28.01.2025 дострокову пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 у справі №460/7807/25, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області №172850030803 від 05.02.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити позивачці з 28.01.2025 пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зарахувавши до її страхового стажу періоди з 02.09.2005 по 21.11.2009 та з 13.05.2010 по 02.04.2013.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивачка перебувала на обліку в органі соціального захисту та отримувала державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно до архівної електронної справи у періоди з 02.09.2005 по 21.11.2009 та з 13.05.2010 по 02.04.2013. 
Отже, у вказані періоди орган соціального захисту при виплаті позивачу допомоги/компенсації був зобов`язаний нараховувати та сплачувати за рахунок коштів державного бюджету єдиний внесок, а також подавати відомості про виплату допомоги/компенсації та сплату внесків до Пенсійного фонду України. 
Окрім того, суд зазначив, що саме страхувальник несе обов`язок нарахування і сплати страхових внесків та подання необхідної звітності, а органи Пенсійного фонду уповноважені контролювати виконання таких обов`язків страхувальником. Відповідно, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником таких своїх обов`язків, а отже, відсутність відомостей про сплату страхових внесків не може бути підставою для не зарахування відповідних періодів до страхового стажу при призначенні пенсії. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно до страхового стажу позивачки не зараховано спірні періоди, що становить 7 років 01 місяць 2 дня. З урахуванням цього страховий стаж позивачки становить понад 15 років, а тому вона має право для призначення їй дострокової пенсії за віком.
Разом із тим, дії зобов`язального характеру щодо зарахування стажу та призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Миколаївській області. Відтак, у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Рівненській області позивачці суд відмовив, оскільки останнє не здійснювало опрацювання пенсійної справи позивачки та не приймало жодних рішень.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ в Миколаївській області, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату страхових внесків, відповідно спірні періоди догляду за дітьми не можуть бути враховані до страхового стажу позивачки. Вважає, що суд першої інстанції не врахував зазначене при прийнятті свого рішення.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження.
Як видно зі свідоцтва про шлюб від 29.09.2010 серії НОМЕР_1 , прізвище позивачки змінено з “ ОСОБА_7 ” на “ ОСОБА_8 ”.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у січні 2025 року звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
За принципом екстериторіальності вказана заява до додані до неї документи розглядалися ГУ ПФУ в Миколаївській області, рішенням якого від 05.02.2025 №172850030803 позивачці відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком. Зазначено, що вік заявника становить 54 років 6 місяці. Страховий стаж 8 років 0 місяців 21 днів (за необхідних 15 років). 
За наданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди отримання допомоги по догляду за дітьми, 21.07.2005, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до досягнення ними 3-річного віку з 02.09.2005 по 21.11.2009, з 25.05.2010 по 03.04.2013 згідно з довідками управління соціального захисту населення від 10.02.2020 №156 та від 10.12.2020 №1068, від 24.01.2025 №69/05-09/25, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про отримання допомоги та сплаті страхових внесків. Тому позивачці відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 15 років).
Вважаючи таке рішення ГУ ПФУ протиправним, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV).
Як визначено частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.
Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять, зокрема від роботодавців та застрахованих осіб (абзаци другий, четвертий, п`ятий частини першої статті 21 Закону № 1058-IV).
Як визначено у частині першій статті 1 Закону № 1058-IV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено статтею 20 Закону №1058-IV.
Так, абзацом 1 частини 1 статті 20 Закону № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Відповідно до частини 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Згідно з частиною 10 статті 20 Закону № 1058-IV якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Нормами статті 106 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.
Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Однак, застраховані особи без сприяння державних органів позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що, фактично, у випадку неповної чи несвоєчасної сплати, означатиме порушення їх прав на призначення (перерахунок) пенсії.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачка не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення до страхового стажу періодів догляду за дітьми за порушення, вчинене відповідальним органом, оскільки згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.
Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо зарахування до страхового стажу спірних періодів догляду за дітьми до трьох років та зобов`язання такі зарахувати.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у справі №460/7808/25 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар