номер провадження справи 5/72/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2026 Справа № 908/996/26
м. Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбухової В.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" (юридична адреса: вул. Кольорова, буд. 7, м. Запоріжжя, 69084; адреса для листування: а/с 4802, м. Запоріжжя, 69014; код ЄДРПОУ 39380838) 
До відповідача: Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032; код ЄДРПОУ 24584661) в особі Філії Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом" (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71503; код ЄДРПОУ 19355964)
про стягнення 8 503 238,72 грн.,

За участю представників сторін:
Від позивача: Хілько А.В. (в залі суду) - ордер серії АР № 1311062 від 16.04.2026;
Від відповідача: Малахов М.Л. (в режимі відеоконференції) - Виписка з ЄДРЮО, самопредставництво;
СУТЬ СПОРУ:

23.04.2026 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Філії Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом" про стягнення 8 503 238,72 грн.
23.04.2026 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу №908/996/26 розподілено судді Проскурякову К.В.
Ухвалою суду від 27.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/996/26 в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25.05.2026 об 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін визнано обов`язковою. 
Ухвалою суду від 08.05.2026 перенесено підготовче засідання з 25.05.2026 об 11 год. 00 хв. на 01.06.2026 о 12 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін визнано обов`язковою.
Ухвалою суду від 14.05.2026 заяву Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про забезпечення проведення усіх судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.
У судовому засіданні 01.06.2026 судом оголошено перерву до 22.06.2026 об 11 год. 00хв.
Ухвалою від 22.06.2026 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті та перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 08.07.2026 об 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою. Призначене судове засідання вирішено здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми «Електронний суд» ЄСІКС.
У судовому засіданні 08.07.2026 судом оголошено перерву до 29.07.2026 о 10 год. 30хв.
В судовому засіданні 29.07.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Відповідно до ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 29.07.2026 здійснювалось в режимі відеоконференції і фіксувалось з використанням підсистеми «Електронний суд» ЄСІКС.
Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки товару №53-121-01-21-10579 від 17.08.2021 в сумі 4 885 920,00 грн. Також у зв`язку з простроченням Відповідачем виконання грошового зобов`язання Позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних в сумі 605 586,36 грн. та інфляційні втрати в сумі 3 011 732,36 грн. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 625, 629, 712 Цивільного кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити.
Представник Відповідача підтримав доводи, викладені у письмовому відзиві від 12.05.2026 на позовну заяву, в якому зазначено, що в Україні продовжений строк дії воєнного стану та Енергодарська міська територіальна громада Василівського району Запорізької області, в межах якої розташовані виробничі потужності Відповідача, з 04.03.2022 перебуває у тимчасовій окупації. Даний спір у справі виник з приводу виконання договірних зобов`язань. Договір поставки товару №53-121-01-21-10579 від 17.08.2021, укладений між Позивачем та філією ВП «Запорізька АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом», яка знаходиться на тимчасово окупованій території за адресою: місто Енергодар, вулиця Промислова, 133. А отже, доступ до первинної документації, у тому числі до Договору, доказів його виконання, листування та інше на теперішній час тимчасово обмежений, оскільки всі вони знаходяться на промисловому майданчику окупованої Запорізької АЕС в м. Енергодарі, Запорізької області. В позовній заяві Позивач зазначив, що товар був поставлений за видатковими накладними №90 від 27.10.2021 на суму 208 560,00 грн, №122 від 29.11.2021 на суму 1 212 000,00 грн, №144 від 16.12.2021 на суму 3 297 060,00 грн, №183 від 30.12.2021 на суму 168 300,00 грн, оплата за поставлений товар повинна була відбутися до 28.02.2022. При цьому, Позивачем не надано суду належним чином оформлених сторонами Договору видаткових накладних на товар (крім видаткової накладної №90 від 27.10.2021 на суму 208 560,00 грн), додані до позову документи, на підтвердження поставки товару не підписані Відповідачем та не містять жодних ознак оформленого документу, як доказу постачання товару. За вказаних обставин, відсутні підстави для встановлення факту прострочення оплати товару, відсутні підстави для ствердження щодо прострочення оплати за поставлений товар, відсутня можливість встановлення дати поставки товару і, насамперед, відсутні докази самої поставки товару та належного виконання умов договору самим Позивачем. Отже, прострочення з боку Відповідача не доведене Позивачем. Позивач в розрахунках заборгованості за Договором, що є додатками до позовної заяви, зазначає дату початку розрахунку - 01.03.2022, таким чином, розрахунок Позивача є невірним та таким, що суперечить умовам Договору та чинному законодавству України.
Щодо нарахування річних та інфляційних витрат на суму ПДВ Відповідач зазначив, що строк виконання зобов`язання щодо оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ в Договорі не встановлений. Тобто, строк для оплати вартості поставленого товару (у розмірі ПДВ від суми поставки 4 885 920,00 грн - 814 320,00 грн) не настав взагалі. 23.12.2025 Відповідачем отримана претензія Позивача №1/10579 від 15.12.2025 (вхідний номер: 21-3843-юр від 23.12.2025) про сплату заборгованості за Договором в розмірі 8 175 450,36 грн (в тому числі, частини вартості товару в розмірі суми ПДВ - 814 320,00 грн) протягом 10 днів з дня отримання претензії. Виходячи з вищезазначеного, частина вартості товару у розмірі суми ПДВ - 814 320,00 грн сплачується за умови реєстрації Постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та в 10-ти денний строк з моменту отримання претензії про її сплату, тобто до 02.01.2026 (включно). За таких обставин, висновок Позивача що «оплата за поставлений товар, повинна була відбутися до 28.02.2022» є безпідставним та необґрунтованим .
Щодо нарахування річних та інфляційних витрат на суму без ПДВ Відповідач пояснив, що враховуючи умови Договору щодо строку оплати, нарахування 3% річних та інфляційних збитків за період з 01.03.2022 по 17.04.2026 безпідставне, оскільки вказані дні не є днями прострочення виконання грошового зобов`язання, зокрема в частині оплати вартості товару при відсутності визначеної дати його поставки. Отже, розрахунок Позивача не вірний, в зв`язку з чим не підлягає задоволенню.
Щодо постачання товару виробництва рф, то Відповідач зазначив, що згідно з п. 1.4 Договору підприємством-виробником товару, що поставлявся за Договором, зокрема є: ТОВ «Інститут Енергетичної Електроніки» російська федерація (поз. 3-5), ТОВ «Діаконт» російська федерація (поз. 6). Отже, оскільки товар, що мав бути поставлений за договором, виробництва російської федерації на етапі перевірки пакету документів (інформації) про фінансові операції (наміри здійснення фінансових операцій) та відомостей про їх учасників, з огляду на обмеження, запроваджені державою у вигляді зазначених вище нормативних актів, прийнятих з метою захисту національних інтересів в період воєнного стану, Відповідач позбавлений можливості та не має законних підстав для розрахунків за Договором. Вищезазначені обставини, що склались, не залежать від Відповідача. Таким чином, з огляду на обмеження, запроваджені державою згідно Постанови КМУ №187 від 03.03.2022 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації», прийнятої з метою захисту національних інтересів в період воєнного стану, Відповідач позбавлений можливості та не має законних підстав для здійснення розрахунків з Позивачем, та не може виконати розрахунки з Позивачем без порушення встановлених законом обмежень. Отже, грошове зобов`язання не є порушеним (простроченим) Відповідачем.
Крім того, додатковою угодою № 1 від 30.11.2021 внесено зміни до п. 1.2 розділу 1 Договору в частині зміни строку поставки товару, який поставляється, що не відповідає технічній та ціновій пропозиції переможця торгів. Тобто умови договору №53-121-01-21-10579 від 17.08.2021 відрізняються від змісту тендерної пропозиції переможця процедури (Позивача) в частині згоди з проєктом договору, що порушує вимоги ч. 4 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» (в редакції, що діяла на час укладення та виконання договору). Вказана обставина беззаперечно доводить факт нікчемності як додаткової угоди № 1 від 30.11.2021, так і Договору №53-121-01-21-10579 від 17.08.2021 в цілому.
Також Відповідач зазначив, що строк позовної давності щодо стягнення вартості товару за Договором в розмірі 4 885 920,00 грн та річних і інфляційних витрат, нарахованих на цю суму, сплив 28.02.2025. Термін позовної давності для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, що виникають через прострочення виконання грошового зобов`язання, обмежується трьома роками, що передували зверненню з позовом. Кредитор не може вимагати нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення, якщо він не заявляв вимоги про їх сплату протягом трьох років з моменту порушення зобов`язання.
В обґрунтування наявності обставин, які ускладнюють виконання зобов`язання Відповідач посилається на те, що АТ «НАЕК «Енергоатом» належить до державного сектору економіки, діяльність якого спрямована на виробництво електроенергії та її реалізації у спосіб визначений законодавством України. 24.02.2022 з 05 годин 30 хвилин на території України був введений воєнний стан. 04.03.2022 місто Енергодар та Запорізька АЕС були захоплені військовими силами рф. Енергодарська міська територіальна громада (код: UA23040110000019947), в межах якої розташовані виробничі потужності Запорізької АЕС, включена до «Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», затвердженому наказом Міністерства розвитку громад та територій від 28.02.2025 № 376. Враховуючи лист №2023/02.0-7.1 від 28.02.2022 ТПП України, військова агресія рф проти України, що стала підставою введення воєнного стану, є форс-мажорними обставинами (обставини непереборної сили) з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення. Правовідносини між Позивачем та Відповідачем, які розглядаються у рамках справи № 908/996/26, нерозривно пов`язані з об`єктами Запорізької АЕС, що забезпечували втрачені виробничі потужності та отримання значної частини доходу. Неможливість Відповідачем сплатити кошти за спірним договором викликана об`єктивними негативними чинниками, що, по-перше, не залежать від його волі, по-друге, доводить відсутність вини в діях Відповідача. Крім того, Відповідач заперечив щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, Відповідач просить суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.
Представник Позивача підтримав позицію, викладену у письмовій відповіді від 16.05.2026 на відзив пояснивши, що позивачем до матеріалів справи надано: акт звіряння взаєморозрахунків, підписаний уповноваженими представниками обох сторін без зауважень; довідку Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, якою підтверджується наявність заборгованості відповідача за спірним договором; належним чином зареєстровані податкові накладні за відповідними господарськими операціями. Отже, у сукупності вказані докази підтверджують факт поставки товару, прийняття товару відповідачем, наявність заборгованості за поставлений товар, дату здійснення поставки товару. Крім того, Позивач з урахуванням вимог п. 201.10 статті 201 ПК України зареєстрував податкові накладні №14 від 27.10.2021р., №35 від 29.11.2021р., №35 від 16.12.2021р., №78 від 30.12.2021р., що підтверджується квитанцією про її реєстрацію які були надані разом з позовною заявою, а отже факт дотримання позивачем умов договору щодо складання податкової накладної при постачанні товару Відповідачу та її реєстрації у визначені ПК України строки, підтверджується відповідними квитанціями, що свідчить про виконання позивачем всіх умов договору щодо поставки товару і реєстрації податкових накладних. Також доводи Відповідача щодо оплати покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ після реєстрації та отримання покупцем від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку, не змінює строку щодо оплати повної вартості продукції, в тому числі і суми ПДВ, оскільки згідно ч. 1 ст. 188 Податкового кодексу України сума ПДВ є складовою бази оподаткування, а тому входить до ціни товару і не підлягає відокремленню. Таким чином, прийнявши поставлену продукцію у покупця виник обов`язок щодо її оплати. Відповідачем не спростовано обов`язку оплатити вартість отриманої продукції у повному обсязі та не зазначено підстав для звільнення від такої оплати. Посилання відповідача на частину 2 ст. 530 ЦК України в даному спорі вважаємо безпідставним, оскільки ані договором, ані законодавством не встановлено обов`язку Позивача надавати вимогу про сплату заборгованості. Таким чином, твердження відповідача, що Позивачем невірно визначений строк оплати суми в частині ПДВ є помилковим. Враховуючи те, що Відповідач не виконав умови договору щодо сплати продукції, тому його посилання про безпідставне нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних є необґрунтованим та помилковим. Отже, доказів оплати основного боргу за договором поставки Відповідачем на момент подання позову не надано. Строк оплати за товар по Видатковим накладним №90 від 27.10.2021, №122 від 29.11.2021, №144 від 16.12.2021, №183 від 30.12.2021, закінчується 28.02.2022, отже з 01.03.2022 Відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання. Крім того, нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних здійснено позивачем за весь період прострочення виконання грошового зобов`язання, з урахуванням зупинення перебігу строків позовної давності під час карантину та воєнного стану, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства. У цій справі Відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що продовження строків виконання зобов`язань було здійснено без належного обґрунтування або з порушенням вимог частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Тобто, сам по собі факт укладення додаткової угоди щодо продовження строків виконання зобов`язань не свідчить про нікчемність договору та не є підставою для застосування наслідків недійсності правочину. Щодо постачання товару виробництва РФ, то Позивач пояснив, що сам факт того, що товар було придбано у російського виробника, не створює правової належності або контролю з боку держави-агресора і не робить Позивача «пов`язаними особами» у розумінні Постанови №187. Крім того, вибір виробника здійснював сам відповідач, що підтверджується умовами договору. Тобто саме відповідач вирішував, у кого придбати товар, а позивач лише виконував умови договору. Відповідно, мораторій, встановлений Постановою №187, на ці відносини та виконання договору не поширюється. Також посилання відповідача на скрутне фінансове становище у зв`язку з окупацією не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності або зменшення розміру заявлених до стягнення сум. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу Позивач вказав, що заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу буде подано після ухвалення судового рішення.
Представник відповідача також підтримав доводи, викладені у письмових запереченнях від 27.05.2026 щодо відповіді на відзив пояснивши, що акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь - яких господарських операцій (поставки, надання послуг тощо), оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом; довідка Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області не є належним доказом у цій справі, оскільки щодо стану претензійно-позовної роботи по заборгованості, яка рахується за філією «ВП «Запорізька АЕС» (дебіторська заборгованість на звітні дати у сумі 78 127 557,79 грн) до зустрічної звірки надано відповіді філії «ВП «Запорізька АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» на претензії, виставлені ТОВ «Елтранс Україна», та зазначений перелік претензій та відповідей на них. Інших документів, які б підтверджували, або спростовували викладене в довідці, до зустрічної звірки не надано . В додатку до довідки наведений реєстр договорів, укладених у 2019 - 2022 роках з ДП «НАЕК «Енергоатом» (а саме: ВП «Запорізька АЕС»), по яким станом на 31.12.2025 по обліку ТОВ «Елтранс Україна» рахується дебіторська заборгованість). Додані до позовної заяви податкові накладні за відсутності підтвердження включення їх Відповідачем до податкового кредиту з податку на додану вартість не є належним доказом поставки товару за договором. Щодо інших аргументів Позивача, Відповідач підтримав позицію, викладену у письмовому відзиві на позовну заяву.
Також представниками позивача та відповідача надано до матеріалів справи відповідно письмові додаткові пояснення від 21.06.2026 та заперечення від 07.07.2026 щодо додаткових пояснень, які судом враховані під час прийняття рішення у справі.
Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 17.08.2021 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" (далі - Відповідач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім "Доноват" (далі - Позивач, Постачальник) укладено Договір на постачання товару № 53-121-01-21-10579 (далі - Договір).
29.12.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1420 "Про утворення Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", якою утворено Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", 100 відсотків акцій якого належать державі, шляхом перетворення Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (код ЄДРПОУ 24584661); затверджено статут Товариства, Положення про наглядову раду товариства, Положення про принципи формування наглядової ради товариства.
Пунктом 3 цієї постанови встановлено, що Товариство є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" із дня державної реєстрації товариства; відокремлені підрозділи Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" із дня державної реєстрації Товариства продовжують функціонувати як відокремлені підрозділи Товариства (філії, представництва).
11.01.2024 відбулась державна реєстрація Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".
Таким чином, Акціонерне товариство "НАЕК "Енергоатом" (позивач) є правонаступником покупця за договором.
Відповідно до умов Договору Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, перелік якого наведено в пункті 1.1 Договору, на загальну суму 4 885 920,00 грн. з ПДВ. Строк поставки товару: серпень - листопад 2021 року (п.п. 1.1, 1.2 Договору).
У пункті 1.4. Договору вказані виробники: ТОВ НВП «Навігатор Л» Україна (поз. 1), ТОВ «машинобудівний завод «КВІК» (поз. 2) Україна, ТОВ «Інститут Енергетичної Електроніки» російська федерація (поз. 3-5), ТОВ «Діаконт» - Російська Федерація (поз. 6).
В пункті 3.1 Договору сторонами погоджено, що вартість товару за договором - 4 071 600,00 грн. Крім того ПДВ 20% - 814 320,00 грн. Загальна вартість договору з урахуванням ПДВ становить - 4 885 920,00 грн.
Відповідно до умов п. 3.2. Договору, оплата за товар, поставлений відповідно до п. 1.1. договору, здіи?снюється протягом 60 календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1. договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковии? рахунок Постачальника. 
Відповідно до умов п. 3.3. Договору, оплата Покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації Постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).
Умовами п. 4.1 Договору визначено, що поставка товару відбувається відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах DDP - м. Енергодар, вантажоодержувач товару - 3В ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом", м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, склад №4. 
Товар, що поставляється, повинен супроводжуватись наступними документами: видаткова накладна - оригінал (3 прим.); паспорт або інший документ щодо якості товару, виданий підприємством-виробником; рахунок-фактура (п. 4.2 Договору).
Постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкових накладних чинним законодавством, з дотриманням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги". Електронна адреса Покупця ля листування в рамках адміністрування ПДВ: pdvzaes@mgw.npp.zp.ua (п. 4.4 Договору).
Відповідно до умов п. 7.1. Договору, у випадку неналежного виконання або невиконання сторонами зобов`язань за договором сторони несуть майнову відповідальність відповідно до діючого законодавства України.
За змістом п. 12.1 Договір вважається укладеним з дати підписання сторонами і діє 12 місяців з дати укладання.
30.11.2021 сторони уклали Додаткову угоду №1 до Договору, якою змінено строк поставки товару: серпень - грудень 2021. Інші умови договору залишилися незмінними.
Матеріали справи свідчать, що Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, а саме здійснив поставку Відповідачу обумовленого Договором товару на суму 4 885 920,00 грн., що підтверджується Видатковими накладними №90 від 27.10.2021р. на суму 208 560,00 грн, №122 від 29.11.2021 на суму 1 212 000,00 грн, №144 від 16.12.2021 на суму 3 297 060,00 грн, №183 від 30.12.2021 на суму 168 300,00 грн. 
16.12.2025 року ТОВ "Елтранс Україна" направлено на адресу АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії ВП «Запорізька АЕС» Претензію № 1/10579 про погашення заборгованості за поставлений товар та сплату штрафних санкцій. 
АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії ВП «Запорізька АЕС» направила на адресу ТОВ "Елтранс Україна" відповідь від 21.01.2026 за вих. №21-521/28-вих на претензію, в якій зазначено, що існують форс-мажорні обставини, які є загальновідомими, а отже не потребують доказуванню. Також вказано, що у зв`язку з тимчасовою окупацією Енергодарської міської територіальної громади, в межах якої розташовані і виробничі потужності та адміністративні будівлі філії «ВП ЗАЕС», філією тимчасово втрачений доступ до будь-яких документів та ресурсів підприємства, які знаходяться за її місцезнаходженням: м. Енергодар, Запорізька область, вул. Промислова, 133, в тому числі до первинних документів, листування, виконання за договором № 53-121-01-21-10579 від 17.08.2021. Отже, враховуючи викладене вище, претензійні вимоги про сплату заборгованості в сумі 8 175 450,36 грн. не можуть бути задоволені, та будуть розглянуті філією «ВП ЗАЕС» після де окупації міста Енергодар та закінчення або скасування воєнного стану в Україні.
Відповідач заперечує щодо отримання вказаного товару від Позивача за вище переліченими Видатковими накладними, оскільки Видаткові накладні (крім видаткової накладної №90 від 27.10.2021 на суму 208 560,00 грн), додані до позову на підтвердження поставки товару не підписані Відповідачем та не містять жодних ознак оформленого документу, як доказу постачання товару.
Отже, оскільки Відповідачем оплата за поставлений товар не здійснена, зазначені обставини стали підставою для звернення Позивача до суду з позовом у цій справі про стягнення з відповідача 4 885 920,00 грн. основного боргу. Крім того, за невиконання грошового зобов`язання позивачем нараховано 3 % річних в сумі 605 586,36 грн. та інфляційні втрати в сумі 3 011 732,36 грн.
Розглянувши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. 
За приписами частини 2 статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов`язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК України).
У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.
Якщо покупець не виконує свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 ЦК України).
Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Отже, укладаючи Договір поставки товару № 53-121-01-21-10579 від 17.08.2021, сторони узгодили всі умови договору, який підписаний, скріплений печатками та зареєстрований. 
Відповідно до умов Договору № 53-121-01-21-10579, договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами (п. 12.1 Договору) - 17.08.2021. 
Відповідно до п. 11.1 Договору, додатки, доповнення, акти та протоколи, складені після укладання договору, що доповнюють або змінюють зміст окремих положень договору, дійсні за умови підписання їх уповноваженими особами обох сторін договору. 
Укладаючи Додаткову угоду №1 до договору, сторони тільки змінили строк поставки товару, а саме: серпень-грудень 2021.
Пунктом 2 Додаткової угоди № 2 від 30.11.2021 до Договору, сторони узгодили, що у всьому, що не передбачено умовами даної угоди, сторони керуються умовами договору № 53-121-01-21-10579 від 17.08.2021.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що оскільки порядок і строк оплати поставленого товару змінений не був, він залишився діяти в редакції договору.
На виконання умов вказаного договору Позивач поставив Відповідачу товар на загальну суму 4 885 920,00 грн., що підтверджується Видатковою накладною №90 від 27.10.2021 на суму 208 560,00 грн, Видатковою накладною №122 від 29.11.2021 на суму 1 212 000,00 грн, Видатковою накладною №144 від 16.12.2021 на суму 3 297 060,00 грн, Видатковою накладною №183 від 30.12.2021 на суму 168 300,00 грн.
Відповідач вважає, що Позивачем не надано суду належним чином оформлених сторонами Договору видаткових накладних на товар (крім видаткової накладної №90 від 27.10.2021 на суму 208 560,00 грн), додані до позову документи, на підтвердження поставки товару не підписані Відповідачем та не містять жодних ознак оформленого документу, як доказу постачання товару. За вказаних обставин, відсутні підстави для встановлення факту прострочення оплати товару, відсутні підстави для ствердження щодо прострочення оплати за поставлений товар, відсутня можливість встановлення дати поставки товару і, насамперед, відсутні докази самої поставки товару та належного виконання умов договору самим Позивачем. 
Також Відповідач зазначив, що Акт звірки взаємних розрахунків та довідка Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області не є належним доказом у цій справі.
Так, з матеріалів справи вбачається, що Видаткова накладна №90 від 27.10.2021 на суму 208 560,00 грн підписана та скріплена печатками обох сторін. Також на підтвердження вказаної поставки Позивачем додано наступні документи: рахунок на оплату №131 від 27.10.2021 на суму 208 560,00 грн., Товарно-транспорту накладну №Р90 від 27.10.2021, яка підписана та скріплена печатками обох сторін.
Крім того, Видаткова накладна №183 від 30.12.2021 на суму 168 300,00 грн не містить підпису та печатки зі сторони Відповідача. Разом з тим, надана до позову Товарно-транспортна накладна №Р183 від 30.12.2021 містить підпис та печатки обох сторін, що свідчить про поставку та отримання Відповідачем товару на суму 168 300,00 грн за Видатковою накладною №183 від 30.12.2021. Також Позивачем надано рахунок на оплату №251 від 30.12.2021 на суму 168 300,00 грн.
Разом з тим, Видаткова накладна№122 від 29.11.2021 на суму 1 212 000,00 грн, Товарно-транспортна накладна №Р128 від 29.11.2021, Видаткова накладна №144 від 16.12.2021 на суму 3 297 060,00 грн, Товарно-транспортна накладна №Р144 від 16.12.2021 дійсно не містять підписів зі сторони Відповідача.
Також, Позивачем надано рахунки на оплату №177 від 29.11.2021 на суму 1 212 000,00 грн., №208 від 16.12.2021 на суму 3 297 060,00 грн.
До матеріалів справи Позивачем надано: 
-Акт звіряння взаєморозрахунків за період: 01.01.2021 - 20.11.2025, що підписаний між Позивачем та АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЗАЕС, згідно даних якого за договором поставки № 53-121-01-21-10579 від 17.08.2021 реалізація товарів та послуг: 27.10.2021 за №90, 29.11.2021 за №122, 16.12.2021 за №144, 30.12.2021 за №183 існує заборгованість в сумі 4 885 920,00 грн; 
-довідку Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 17.02.2026 №040808-22/1, якою підтверджується наявність заборгованості Відповідача за спірним договором; 
- належним чином зареєстровані податкові накладні за відповідними господарськими операціями, а саме: від 27.10.2021 №14 (квитанція № 1, документ доставлено до центрального рівня ДПС України: 10.11.2021), від 29.11.2021 №35 (квитанція № 1, документ доставлено до центрального рівня ДПС України: 14.12.2021), від 16.12.2021 №35 (квитанція № 1, документ доставлено до центрального рівня ДПС України: 15.01.2022), №78 від 30.12.2021 (квитанція № 1, документ доставлено до центрального рівня ДПС України: 15.01.2022);
- Відповідь АТ «НАЕК «Енергоатом» на адвокатський запит №6 від 01.06.2026, у якій зазначено, що відповідно до п. 4.1 договору №53-121-01-21-10579 від 17.08.2021, поставка товару відбувається на умовах відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах DDP м. Енергодар. Вантажоотримувач - ЗВ ВП «Складське господарство» - вул. Промислова, 133, м. Енергодар, Запорізька обл., (склад №4). Взаємовідносини філії «ВП «Складське господарство» з іншими філіями AT «НАЕК «Енергоатом» розподіляються таким чином, що оприбуткування отриманих від постачальника товарно-матеріальних цінностей проводиться в філії «ВП «Складське господарство», тому філія «ВП «Запорізька АЕС» не має можливості надати оборотно-сальдові відомості по рахунках 15, 20, 22 по господарським операціям з ТОВ «Елтранс Україна» за договором №53-121-01-21-10579 від 17.08.2021. 
До вказаної відповіді додано оборотно-сальдові відомості за рахунком 6312 за договором № 53-121-01-21-10579 від 17.08.2021 за жовтень, листопад, грудень 2021 року, січень 2022 року в електронному вигляді, в яких вказано, що балансовий рахунок: 6312 розрахунки з вітчизняними постачальниками за матеріалами за договором №53-121-01-21-10579 від 17.08.2021 ТОВ «Елтранс Україна» за січень 2022, кредит становить 4 885 920,00 грн.
- оборотно-сальдові відомості по рахунку 284 за 4 квартал 2021 та за 1 квартал 2022, по рахунку 361 за 4 квартал 2021 та за 1 квартал 2022 ТОВ «Елтранс Україна», копію рахунку на оплату №1230.2 від 30.12.2021, копію Видаткової накладної №1230.2 від 30.12.2021, копію Контракту від 01.12.2021, копію Специфікації №1 до Контракту від 01.12.2021, копію Інвойсу №25 від 08.12.2021, копію CMR, копію митної декларації, роздруківка з електронної пошти повідомлення про відвантаження, з яких вбачається наявність товару у Позивача та факт його постачання;
- Пояснення головного філії «ВП ЗАЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» Тіхомирової О.М. щодо підписання Акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 20.11.2025 за даними бухгалтерського обліку між ТОВ «Елтранс Україна» та філією «ВП ЗАЕС», я ких вказано наступне: 
«ТОВ «Елтранс Україна» листом № 0852/11-25 від 20.11.2025 звернулося до філії «ВП ЗАЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» стосовно проведення звіряння розрахунків та направило Акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 20.11.2025 для подальшого його розгляду та підписання з боку філії «ВП ЗАЕС».
Підрозділом-куратором, структурним підрозділом філії «ВП ЗАЕС», відповідальним за організацію планування закупівлі, підготовку договорів, їх укладання, контроль виконання умов договорів, до бухгалтерії службовою запискою направлено вищезазначений Акт звіряння для підтвердження кредиторської та дебіторської заборгованості відносно постачальника ТОВ «Елтранс Україна» за даними бухгалтерського обліку філії «ВГІ ЗАЕС» для подальшого направлення контрагенту.
Після проведення аналізу даних бухгалтерського обліку філії «ВП ЗАЕС» Акт звіряння оформлено та підписано мною, головним бухгалтером, з боку філії «ВП ЗАЕС».
Акт звіряння між філією «ВП ЗАЕС» та ТОВ «Елтранс Україна» складено на підставі даних бухгалтерського обліку, який здійснюється за допомогою автоматизованої системи обліку, яка застосовується у філії «ВГІ ЗАЕС».
Відображення господарських операцій у регістрах бухгалтерського обліку філії «ВП ЗАЕС» здійснювалося і здійснюється наразі виключно на підставі належним чином оформлених первинних документів, підтверджуючих факт здійснення господарської операції сторонами договорів (угод), які наявні у розпорядженні бухгалтерії філії «ВП ЗАЕС» під час відображення господарської операції у регістрах бухгалтерського обліку.
Наразі в умовах роботи тимчасової адміністрації у філії «ВП ЗАЕС» відсутня можливість доступу або вивезення первинних документів, підтверджуючих факт виконання вимог договорів з боку ТОВ «Елтранс Україна», з окупованої території, але цей факт не перешкоджає проведенню звіряння на підставі регістрів бухгалтерського обліку.
Акт звіряння розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності є технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств (контрагентів) звіряють бухгалтерський облік операцій за угодою, які вже знайшли своє відображення на підставі відповідних первинних, документів в автоматизованій системі бухгалтерського обліку. Він (Акт) відображує стан заборгованості та має виключно інформативний характер, тобто інформує кожну зі сторін, яка його підписала про те, що в їх бухгалтерському обліку відображено або не відображено певні господарські операції у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-XIV.
Отже, враховуючи дані бухгалтерського обліку з метою звіряння даних системи бухгалтерського обліку філії «ВП ЗАЕС» та даних ТОВ «Елтранс Україна» на запит вказаного контрагента, мною, головним бухгалтером філії «ВП ЗАЕС», було підписано вищезазначений Акт звіряння взаємних розрахунків.»
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. 
Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 
Норми Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", які регулюють відносини організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати певні реквізити. 
Разом із тим указані норми не визначають, що обставини передачі товару між юридичними особами можуть підтверджуватись тільки первинними документами, передбаченими Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Отже, такі обставини можуть підтверджуватися також іншими доказами. 
У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. 
Наведена вище позиція підтверджується усталеним висновком Верховного Суду (постанова КГС ВС від 07.09.2023 у справі 910/7195/21, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21. 
Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував, що визначальною ознакою господарської операції є реальний рух активів. 
Так, у постанові КГС ВС від 29.01.2020 у справі № 916/922/19 зазначено: що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця). 
Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.» 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18. 
Також, Верховний Суд у вищевказаній справі № 916/922/19 окремо підкреслив необхідність з`ясування судами податкових наслідків операції: «чи відображались у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця такі податкові накладні; чи формувався відповідачем, як покупцем, податковий кредит за фактом поставки товару на підставі спірних видаткових накладних, чи подавалися покупцем уточнюючі декларації щодо безпідставного нарахування податкового кредиту продавцем за оспорюваними накладними.» 
Подібна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у постанові від 04.11.2019 у справі №905/49/15. 
Отже, недоліки первинних документів самі по собі не є безумовною перешкодою для доведення реальності господарської операції та не можуть бути підставою для ухилення сторони від виконання зобов`язань. 
Щодо доводів Відповідача, що видаткові та товарно-транспортні накладні підписані лише Позивачем, а акт звірки взаєморозрахунків не є первинним документом, суд зазначає наступне.
Дійсно відповідно до положень Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" акт звірки взаєморозрахунків за своєю правовою природою не є первинним бухгалтерським документом. 
Проте, згідно з усталеною практикою Верховного Суду (постанови від Документ сформований в системі «Електронний суд» 21.06.2026 3 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 24.10.2018 у справі № 905/3062/17, від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17), підписання уповноваженою особою боржника акта звірки, в якому підтверджується заборгованість, є дією, що свідчить про визнання особою свого боргу. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що в сукупності наданих Позивачем доказів, а саме: акту звірки взаємних розрахунків, пояснення головного бухгалтера відповідача, довідка ДАСУ, оборотно-сальдові відомості як позивача так і відповідача є значно більш вірогідними та переконливими доказами на підтвердження поставки та отримання Відповідачем товару на загальну суму 4 885 920,00 грн. згідно договору № 53-121-01-21-10579 від 17.08.2021.
Крім того, матеріали справи не містять жодної претензії, вимоги або іншого доказу, який би свідчив про порушення Позивачем строків поставки товару чи неналежне виконання ним своїх зобов`язань за вказаним Договором. 
Отже, реєстрація податкових накладних відповідно до вимог податкового законодавства свідчить про відображення Позивачем господарської операції у податковому обліку та підтверджує реальність здійснення поставки товару. 
Крім того, відображення Відповідачем господарських операцій в обліку та вчинення дій з оприбуткування товару свідчить про його фактичне прийняття, незалежно від наявності чи відсутності підписів на окремих первинних документах. 
Також у своїх поясненнях головний бухгалтер Відповідача зазначив, що відомості, відображені в акті звірки, внесені на підставі даних бухгалтерського обліку Відповідача. 
Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік ведеться виключно на підставі первинних документів. 
Таким чином, Відповідач фактично підтвердив наявність у нього відповідних первинних документів та сам факт здійснення господарської операції за спірним Договором. 
Отже, вказані докази повністю спростовують позицію Відповідача та підтверджують реальність господарської операції.
Умовами пункту 3.2 Договору сторони погодили, що оплата за поставлений товар здіи?снюється протягом 60 календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1. договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковии? рахунок Постачальника. 
Однак, враховуючи недоліки в оформленні сторонами первинних документів, а саме відсутність підписів на вказаних вище видаткових накладних та товарно-транспортних накладних не можливо встановити дату поставки повного обсягу товару, однак вказане не спростовує факт поставки та отримання Відповідачем товару на підставі зазначеного договору.
Суд зазначає наступне, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
16.12.2025 року ТОВ "Елтранс Україна" направлено на адресу АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії ВП «Запорізька АЕС» Претензію № 1/10579 про погашення заборгованості за поставлений товар та сплату штрафних санкцій протягом десяти днів з дня отримання претензії, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 16.12.2025, поштовою накладною №6903600156219 від 16.12.2025 та фіскальним чеком №6903600156219 від 16.12.2025.
У відповіді від 21.01.2026 за вих. №21-521/28-вих АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії ВП «Запорізька АЕС» вказано, що надається інформація на претензію 1/10579 від 15.12.2025 (вхідний номер: 21-3843-юр від 23.12.2025).
Отже, Відповідачем вказану претензію отримано - 23.12.2025, що також підтверджено у відзиві від 12.05.2026 на позовну заяву.
Таким чином, десятиденний строк для оплати за отриманий товар сплив - 02.01.2026, а отже з 03.01.2026 розпочався строк порушення Відповідачем оплати. 
Матеріали справи свідчать, що Відповідачем оплата у повному обсязі отриманого товару у визначені Договором, претензією строки та розмірі не здійсненна. 
На день розгляду спору Відповідач доказів оплати товару в повному обсязі суду не надав.
Доводи відповідача стосовно того, що умовами Договору сторони розмежували строки сплати ПДВ за поставлений товар та вартість самого товару, тобто, вартість товару сплачується протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару всього обсягу товару, зазначеного в п. 1.1 Договору, а ПДВ сплачується після реєстрації Постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 3.3 Договору) з урахуванням приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України, судом відхиляються як необґрунтовані, з огляду на таке. 
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.7 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Сторонами визначено у розділі 3 "Умови і порядок оплати" Договору, що вартість товару за договором - 4 074 600,00 грн. Крім того ПДВ 20% - 814 320,00 грн. Загальна вартість договору з урахуванням ПДВ становить 4 885 920,00 грн. (п. 3.1.) Оплата за товар, поставлений відповідно до п. 1.1 договору, здіи?снюється протягом 60 календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1. договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковии? рахунок Постачальника. (п. 3.2.)
Таким чином, встановлений у п. 3.2 розділу 3 Договору строк оплати за товар (60 календарних днів) визначений для оплати всієї вартості поставленого товару, у тому числі ПДВ.
Зазначення у п. 3.3 розділі 3 Договору необхідності реєстрації Постачальником податкової накладної та оплата ПДВ Покупцем після надання такої податкової накладної у своїй взаємозалежності визначає, що податкова накладна має бути подана та зареєстрована у реєстрі Постачальником, а оплата суми ПДВ здійснена Покупцем на протязі визначеного сторонами строку (60 календарних днів з дати поставки всього обсягу товару, передбаченого в п. 1.1 Договору).
Положення п. 3.3 Договору щодо оплати Покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ після реєстрації Постачальника податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених ПК України випадках та порядку, не змінює строку щодо оплати повної вартості товару, в тому числі і суми ПДВ, оскільки згідно ч. 1 ст. 188 Податкового кодексу України сума ПДВ є складовою бази оподаткування, а тому входить до ціни товару і не підлягає відокремленню.
З матеріалів справи вбачається, що позивач дотримався обов`язку щодо складання податкових накладних, а саме склав, зареєстрував та направив відповідачу відповідні докази, що підтверджується відповідними вище переліченими податковими накладними та квитанціями.
При цьому судом враховується, що відповідно до абз. 6 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
В абз. 3 п. 18 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010, квитанція про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування, щодо яких прийнято рішення про їх реєстрацію, одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.
Згідно з п. 25 вказаного Порядку платник податку через електронний кабінет шляхом перегляду в режимі реального часу має доступ до даних Реєстру щодо складених ним чи його контрагентами податкових накладних та/або розрахунків коригування. 
Отже, відповідно до діючих правил надсилання зареєстрованої податкової накладної контрагенту здійснюється автоматично за допомогою програмного забезпечення. 
Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів, в розумінні ст., ст. 76, 77 ГПК України, звернення до позивача з питання відсутності у ЄРПН зареєстрованої податкової накладної та/або доказів відмови позивача у наданні на його запит інформації щодо податкової накладної.
Таким чином, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено строки проведення оплати за поставлений товар. 
Враховуючи вищевикладене, наведені заперечення Відповідача не звільняють його як покупця від обов`язку здійснити оплату за поставлений товар. 
Також суд звертає увагу, що, статтею 3 ЦК України закріплено, що одним із основних принципів цивільного права є принцип добросовісності, розумності та справедливості.
Позивач, уклавши Договір і передавши товар відповідачу, розраховував на отримання оплати у розумні строки, а відповідач, уклавши цей договір, свідомо прийняв на себе зобов`язання щодо своєчасного і повного розрахунку з позивачем за отриманий товар. 
При цьому суд зауважує, що умовами Договору сторони узгодили відстрочку платежу протягом 60 календарних днів з моменту отримання всього обсягу товару. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки товару №53-121-01-21-10579 від 17.08.2021 в сумі 4 885 920,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Щодо тверджень Відповідача відносно того, що Додатковою угодою № 1 від 30.11.2021 внесено зміни до п. 1.2 розділу 1 Договору в частині зміни строку поставки товару, який поставляється, що не відповідає технічній та ціновій пропозиції переможця торгів, тобто умови договору №53-121-01-21-10579 від 17.08.2021 відрізняються від змісту тендерної пропозиції переможця процедури (Позивача) в частині згоди з проєктом договору, що порушує вимоги ч. 4 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» (в редакції, що діяла на час укладення та виконання договору), а тому вказана обставина підтверджує факт нікчемності як додаткової угоди № 1 від 30.11.2021, так і Договору №53-121-01-21-10579 від 17.08.2021 в цілому, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання сторонами зобов`язань у повному обсязі, крім випадків продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника або інших обставин, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної договором.
Матеріалами справи наявність таких об`єктивних обставин підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів. 
Зокрема, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан; наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України визначено території, що перебували у тимчасовій окупації; матеріалами справи підтверджується, що місцезнаходження позивача (місто Херсон) та відповідача (місто Енергодар) на момент виконання договору опинилися під тимчасовою окупацією, а зазначені обставини є загальновідомими та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування.
Як вбачається з матеріалів справи, договір було укладено відповідно до тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі. 
Додатковою угодою №1 від 30.11.2021, на яку посилається відповідач, було змінено виключно строк виконання зобов`язань, при цьому: предмет закупівлі; технічні, функціональні та якісні характеристики товару; ціна договору не змінювались та фактичної заміни предмета закупівлі не відбулося.
Крім того, листування сторін підтверджує неможливість своєчасного виконання поставки у зв`язку з відсутністю комплектуючих, зупиненням виробництва, порушенням логістичних ланцюгів та припиненням поставок в Україну продукції іноземного виробництва.
Станом на дату укладення додаткової угоди № 1 від 30.11.2021 існували документально підтверджені об`єктивні обставини, які об`єктивно впливали на можливість виконання сторонами зобов`язань у первісно погоджені строки. Зміна строку виконання зобов`язань щодо передачі товару була здійснена після укладення договору, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, не призвела до збільшення ціни договору та відповідала вимогам пункту 4 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі". За таких обставин правові підстави для визнання додаткової угоди нікчемною відсутні.
Відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що продовження строків виконання зобов`язань було здійснено без належного обґрунтування або з порушенням вимог частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
З огляду на викладене, суд не погоджується з доводами Відповідача щодо нікчемності додаткової угоди № 1 від 30.11.2021 та Договору №53-121-01-21-10579 від 17.08.2021 в цілому.
Щодо доводів Відповідача відносно того, що згідно положень Постанови Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022 обмежено права Відповідача на розрахунки по договору у зв`язку з тим, що товар, поставлений Позивачем був придбаний у російського виробника, суд зазначає наступне.
Відповідно до Постанови КМУ №187 від 03.03.2022 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації» для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації встановлений мораторій (заборона) зокрема на виконання, в тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або такі особи, пов`язані з державою агресором. 
Частиною 4 ст. 111-1 Кримінального кодексу України встановлено, що передача матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, та/або збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора, та/або провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора,- караються штрафом до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.
Згідно з п. 1.4 Договору підприємством-виробником товару, що поставлявся за Договором, зокрема є: ТОВ «Інститут Енергетичної Електроніки» російська федерація (поз. 3-5), ТОВ «Діаконт» російська федерація (поз. 6).
Постанова КМУ №187 встановлює мораторій на виконання зобов`язань виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором), зокрема:
-громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;
-юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; 
-юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації; 
-юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті. 
З матеріалів справи вбачається, що Позивач, який отримував товар, не є юридичною особою РФ, не має у власності або у складі учасників осіб з РФ із часткою 10% і більше.
Отже, сам факт, що товар було придбано Позивачем у російського виробника, не створює правової належності або контролю з боку держави-агресора і не робить Позивача «пов`язаними особами» у розумінні Постанови №187. 
Як пояснив Позивач, вибір виробника здійснював сам відповідач, що підтверджується п. 1.4. договору, тобто саме Відповідач вирішував, у кого придбати товар, а Позивач лише виконував умови договору. 
Відповідно, мораторій, встановлений Постановою №187, на ці відносини та виконання договору не поширюється. 
Згідно ч. 6 ст. 75 ГПК України, обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідачем не доведено передачу позивачем матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням та/або провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором згідно положень ч. 4 ст. 111-1 Кримінального кодексу України та відповідного обвинувального вироку не надано.
Також у зв`язку з простроченням Відповідачем виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних за період з 01.03.2022 по 17.04.2026 в сумі 605 586,36 грн. та інфляційні втрати за період з березня 2022 по березень 2025 в сумі 3 011 732,36 грн.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Твердження Відповідача, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.03.2022 по 17.04.2026 є безпідставним, оскільки вказані дні не є днями прострочення виконання грошового зобов`язання, зокрема в частині оплати вартості товару при відсутності визначеної дати його поставки, судом до уваги не приймаються, оскільки суд перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, наданих Позивачем до позову зазначає, що як вже встановлено судом вище, відповідно до статті 530 ЦК України Позивачем направлено на поштову адресу Відповідача претензію про сплату заборгованості за спірним договором, яку Відповідачем отримано - 23.12.2025, а отже десятиденний строк для оплати за отриманий товар сплив - 02.01.2026, та прострочка сплати заборгованості розпочалась з 03.01.2026.
Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне здійснити власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство", виходячи з суми основного боргу в розмірі 4 885 920,00 грн., починаючи з 03.01.2026 (прострочка сплати боргу). 
Таким чином, відповідно до розрахунку суду здійсненого за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство", 3 % річних за період з 03.01.2026 по 17.04.2026 становить суму в розмірі 29 451,57 грн. та інфляційні втрати за період з січня 2026 по березень 2026 становлять суму в розмірі 166 677,66 грн., які підлягають стягненню з Відповідача.
Стосовно посилань відповідача, щодо того, що оскільки відповідач належить до державного сектору економіки, то це унеможливлює своєчасне виконання ним грошового зобов`язання за договором, то суд зауважує, що зазначена обставина не спростовує факту не виконання Відповідачем умов договору та не звільняє АТ "НАЕК "Енергоатом" в особі філії "ВП "ЗАЕС" АТ "НАЕК "Енергоатом" від відповідальності за не виконання зобов`язань за договором.
Також суд звертає увагу, що, введення на території України режиму воєнного стану є загальновідомою обставиною, проте всі громадяни та підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі, тому Позивач у справі також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на сплату йому відповідачем боргу за Договором.
Щодо застосування позовної давності щодо вимог про стягнення суми основного боргу, 3 % річних та інфляційних втрат, суд зауважує наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гостроі? респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин. 
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантіи? у зв`язку з поширенням коронавірусноі? хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 540-IX) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час діі? карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусноі? хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. 
Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX. 
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22). 
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території? України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". 
Отже, під час діі? карантину позовна давність була продовжена з 02.04.2020 до 30.06.2023. 
Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено воєнний стан в Украі?ні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року. 
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента Украі?ни "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента Украі?ни "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року. 
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинявся. Відновлено обчислення строків позовної давності лише 04.09.2025 року із набуттям чинності Закону Украі?ни "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" від 14.05.2025 № 4434-IX. 
За таких обставин звернення до суду з позовними вимогами про стягнення суми основного боргу, інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих за період з 01.03.2022 по 17.04.2026, тобто без обмеження останніми трьома роками, що передували подачі позову, є обґрунтованим. 
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).
Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 130, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, - 
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032; код ЄДРПОУ 24584661) в особі Філії Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом" (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71503; код ЄДРПОУ 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" (юридична адреса: вул. Кольорова, буд. 7, м. Запоріжжя, 69084; адреса для листування: а/с 4802, м. Запоріжжя, 69014; код ЄДРПОУ 39380838) заборгованість за договором поставки товару №53-121-01-21-10579 від 17.08.2021 в сумі 4 885 920 (чотири мільйони вісімсот вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять) грн 00 коп., 3 % річних в сумі 29 451 (двадцять дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят одна) грн 57 коп., інфляційні втрати в сумі 166 677 (сто шістдесят шість тисяч шістсот сімдесят сім) грн 66 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 60 984 (шістдесят тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 59 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.
3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано: 06.08.2026.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.