Миколаївський районний суд Миколаївської області

Справа № 483/339/22
Провадження № 1-кп/945/209/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено 08 березня 2022 року до ЄРДР за №12022152100000055 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка Первомайського району АР Крим, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 20.08.2021 Білозерським районним судом Херсонської області за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі стоком 5 років, звільнений 13.10.2021 у зв`язку з відбуттям строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, 

встановив:
ОСОБА_4 08 березня 2022 року, приблизно в період часу з 12.00 години до 13.00 години, знаходячись у дворі приватного домоволодіння АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на підґрунті раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тяжкого тілесного ушкодження та бажаючи їх настання, з достатньою силою, наніс один удар розкладним ножем в область живота ОСОБА_6 спричинивши тілесне пошкодження у вигляді сліпого проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням великого сальника тонкої кишки, брижі тонкої кишки, яке ускладнилося внутрішньою кровотечею і яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпечності для життя потерпілого в момент їх заподіяння. 
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винуватість визнав, суду повідомив, що 08.03.2022 він з дружиною та потерпілим, який був його сусідом, вживали алкогольні напої, в цей час почався обстріл, на фоні цього в нього з потерпілим виникли непорозуміння. Зокрема на думку ОСОБА_4 потерпілий мав проросійські погляди, так як висловився позитивно про те, що росія обстрілює мирне населення. У зв`язку з цим ОСОБА_4 витяг ніж і вдарив потерпілого один раз у живіт. Після цього потерпілий вибіг на вулицю і він його більше не бачив. У цей вечір його затримали працівники поліції. Пробачення у потерпілого він не просив, так як співробітники поліції йому заборонили з ним спілкуватись. У скоєному кається, зробив для себе висновки, у подальшому зобов`язався не вчиняти кримінальні правопорушення. Просив суд не позбавляти волі, має намір вступити до лав ЗСУ, перебуваючи на волі це можливо зробити швидше, аніж з місць виконання покарань. 
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що обвинувачений визнав свою вину, надав покази та не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, а тому вважає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. З огляду на викладене просив суд обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, документів, що стосуються долі речових доказів.
Потерпілий ОСОБА_6 до суду не з`явився, подав заяву про проведення підготовчого засідання та судового розгляду кримінального провадження без його участі, просив обвинуваченого покарати на розсуд суду.
Обвинувачений та захисник проти такого порядку та обсягу дослідження доказів не заперечували.
Оскільки учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, суд роз`яснив учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого щодо визнання винуватості, не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини чи визнає їх під примусом.
З огляду на позицію сторін кримінального провадження щодо порядку та обсягу дослідження доказів, суд здійснив судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого  ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення знайшла свого підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо, зловживає спиртними напоями, скарг від родичів та сусідів не надходило, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває. Разом з тим, ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив кримінальне правопорушення в період не знятої та не погашеної судимості за вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 20.08.2021, під час судового розгляду переховувався від суду.
Суд також враховує, що ОСОБА_4 винуватість визнав, щиро розкаявся, а тому наявні обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття. 
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 органом досудового розслідування не встановлено, а суд не має права погіршувати становище обвинуваченого.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання судом повинні враховуватись тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, його вік, посередню характеристику та наявність судимостей, наявність обставин пом`якшуючих покарання, та приходить до висновку про призначення обвинуваченому мінімальне покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, ухваливши покарання у вигляді позбавлення волі, що буде достатнім покаранням, необхідним для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. 
Під час судового розгляду обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Враховуючи міру покарання, яка призначається обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого залишити у вигляді тримання під вартою.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання про речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст.100 КПК України. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка Первомайського району АР Крим, визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання  ОСОБА_4  - з 29 травня 2026 року.
На підставі ч. ч. 5, 7 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 29 травня 2026 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі, та строк цілодобового домашнього арешту з 10.03.2022 по 31.05.2022, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно  ОСОБА_4  до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Речові докази: чоловічу кофту сірого кольору з прорізом і нашаруванням речовини бурого кольору, а також розкладний ніж-метелик з нашаруванням речовини бурого кольору на поверхні леза, які зберігаються в кімнаті речових доказів ВП № 7 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області (номер книги обліку 2807, порядковий номер 21) – знищити.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

В умовах дії воєнного стану проголошена резолютивна частина вироку у порядку ч.15 ст. 615 КПК України.

Суддя  ОСОБА_7 

23.07.2026