ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
13.08.2026 | Справа №607/10812/26 Провадження №2/607/5309/2026

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді Марциновської І.В.,
за участю секретаря судового засідання Ментух І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:
І. Описова частина

1. Стислий виклад позиції позивача
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі – ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 уклали електронний кредитний договір № 405513682 (далі – Договір № 405513682). 
За умовами Договору № 405513682 відповідачу надано кредит у сумі 6000 грн на строк 30 днів, з датою повернення 20.05.2021. Визначено базову процентну ставку у розмірі 1,70% від суми кредиту за 1 день користування кредитом.
14.05.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору № 405513682, за умовами якої відповідачу збільшено суму кредиту на 4000 грн.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за Договором № 405513682 у повному обсязі. 
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі – ТОВ «Таліон Плюс») уклали договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача за Договором № 405513682.
Додатковими угодами № 19 від 28.11.2018, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023 строк дії указаного договору факторингу неодноразово продовжувався.
05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі – ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») уклали договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за Договором № 405513682.
Додатковими угодами № 2 від 03.08.2021, № 3 від 30.12.2022 строк дії указаного договору факторингу неодноразово продовжувався.
10.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 10/07/25-Е, за умовами якого до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача за Договором № 405513682 .
Відповідач покладені Договором № 405513682 зобов`язання не виконав, унаслідок чого станом на 29.04.2026 наявна заборгованість у загальному розмірі 37394 грн, а саме: тіло кредиту – 10000 грн; проценти за користування кредитом – 27394 грн.
Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь указану заборгованість.

2. Стислий виклад заперечень відповідача
Відповідач не скористався наданим ст. 174, 178 ЦПК України правом та відзив із запереченнями проти позову до суду не подав.

3. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
19.05.2026 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання у справі та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

4. Процедура та позиції сторін у судовому засіданні
13.08.2026 у судове засідання уповноважений представник позивача ТОВ «ФК «Ейс» Сахарова О.І. не з`явилася. У позовній заяві просила позов задовольнити та розгляд справи здійснювати без її участі. Не заперечувала проти здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. 
13.08.2026 у судове засідання відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, повторно не з`явився без повідомлення про причини неявки. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд дійшов переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення).
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини, встановлені судом, та докази на їх підтвердження
21.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали електронний кредитний договір № 405513682, невід`ємними частинами якого є: Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», та Паспорт споживчого кредиту.
Договір підписано кредитодавцем електронним підписом та позичальником електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора MNV2UY46.
Підписанням Договору № 405513682 відповідач підтвердив, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», включаючи інформацію, наведену в Паспорті споживчого кредиту та в Правилах (п. 4.13 Договору № 405513682).
Відповідно до п. 1.1 Договору № 405513682 кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в розмірі 6000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».
Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником. У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту (п. 1.2 Договору № 405513682).
Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена (п. 1.3 Договору № 405513682).
Згідно з п. 1.2 Договору № 405513682 за користування кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в такому порядку: 
п.п. 1.4.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 146,00 (сто сорок шість) процентів річних, що становить 0,40 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; 
п.п. 1.4.2. за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 604,99 (шістсот чотири цілих дев`яносто дев`ять сотих) процентів річних, що становить 1,66 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті.
п.п. 1.4.3. у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3. цього Договору. 
Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору.
14.05.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору № 405513682, за умовами якої відповідачу збільшено суму кредиту на 4000 грн.
Згідно з платіжними дорученнями від 21.04.2021, 14.05.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало отримувачу ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_1 грошові кошти у загальній сумі 10000 грн із призначенням платежу «Переказ коштів згідно договору № 405513682 від 21.04.2021, ОСОБА_1 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_3 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer».
Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк», наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_4 (рахунок НОМЕР_5 ).
Відповідно до виписки за договором б/н за період з 21.04.2021 до 19.05.2021 на дану банківську картку надійшли грошові кошти, а саме: 21.04.2021 у сумі 6000 грн; 14.05.2021 у сумі 4000 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за період з 21.04.2021 до 25.08.2021 за Договором № 405513682 виникла заборгованість у загальному розмірі 22016 грн, а саме: тіло кредиту – 10000 грн; проценти за користування кредитом – 12016 грн. Проценти нараховано за період з 21.04.2021 до 25.08.2021.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному Додатку (п. 4.1 договору факторингу № 28/1118-01).
Додатковими угодами № 19 від 28.11.2018, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023 строк дії указаного договору факторингу неодноразово продовжувався.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 148 від 25.08.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги у сумі 25204 грн за кредитним договором № 405513682, боржником у якому є відповідач.
Указаний реєстр підписано клієнтом та фактором та містить їхні печатки.
05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору зазначені у відповідних реєстрах права вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 договору факторингу № 05/0820-01).
Додатковими угодами № 2 від 03.08.2021, № 3 від 30.12.2022 строк дії указаного договору факторингу неодноразово продовжувався.
Згідно з витягом з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги у сумі 37394 грн за кредитним договором № 405513682, боржником у якому є відповідач.
Указаний реєстр підписано клієнтом та фактором та містить їхні печатки.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Таліон Плюс», за Договором № 405513682 наявна заборгованість у загальному розмірі 37394 грн, а саме: тіло кредиту – 10000 грн; проценти за користування кредитом – 27394 грн. 
З платіжної інструкції в національній валюті № 4484 від 01.08.2023 встановлено, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплатило ТОВ «Таліон Плюс» грошові кошти у сумі 2586694,30 грн з призначенням платежу «Оплата за відступлення права вимоги згідно Реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023р. та Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року Без ПДВ».
10.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 10/07/25-Е, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору.
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2 (п. 1.2 договору факторингу № 10/07/25-Е).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 10/07/25-Е від 10.07.2025 та акта прийому-передачі указаного реєстру до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Договором № 405513682 у розмірі 37394 грн, з яких 10000 грн заборгованість за основним боргом та 27394 грн заборгованість за процентами.
Указані реєстр та акт підписано клієнтом та фактором та містять їхні печатки.
З платіжної інструкції в національній валюті № 346 від 15.09.2025 встановлено, що ТОВ «ФК «Ейс» сплатило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» грошові кошти у сумі 1000000 грн з призначеннями платежу «Оплата фінансування за відступлення Права Вимоги згідно Договору факторингу № 10/07/25-Е від 10.07.2025 року, Без ПДВ».
За даними виписки ТОВ «ФК «Ейс» з особового рахунка за НОМЕР_6 станом на 26.12.2025 заборгованість у сумі 37394 грн відповідачем не погашено.

2. Норми права, які застосував суд
Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом – Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

3. Оцінка доказів та мотиви, з яких виходить суд
Суд встановив, що відповідно до наведених вище положень законодавства ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали електронний кредитний договір № 405513682 від 21.04.2021. Між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору та договір підписано його сторонами, у тому числі відповідачем електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Також 14.05.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору № 405513682.
Відтак у сторін Договору № 405513682 відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.
Позивач довів суду, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало умови Договору № 405513682 та додаткової угоди та надало відповідачу кредит у сумі 10000 грн.
Відповідач покладені Договором № 405513682 та додатковою угодою зобов`язання у повному обсязі не виконав, оскільки не повернув кредитні кошти. Докази зворотного суду не надано. 
Щодо заборгованості за процентами суд зазначає таке
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13 та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Наведене дає підстави дійти висновку, що протягом дії договірних відносин розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Як зазначив суд вище, строк кредитування за Договором № 405513682 становить 30 днів. Відтак передбачені ч. 1 ст. 1048 ЦК України проценти за користування кредитом можуть бути нараховані лише включно до 20.05.2021.
З урахуванням строку дії кредиту 30 днів та розміру процентної ставки, визначеної договором кредиту, сума процентів за період з 21.04.2021 до 20.05.2021 становить 832 грн.
Суд бере до уваги, що кредит надавався окремими траншами у різні дати, тому проценти розраховано окремо щодо кожного траншу до закінчення погодженого строку користування ним.
Нарахування процентів за користування кредитними коштами в період з 21.05.2021 до 31.07.2023 здійснено поза межами узгодженого сторонами Договору № 405513682 строку кредитування.
Вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.
Також відсутні підстави вважати, що у даному випадку мало місце передбачене п. 1.8 Договору № 405513682 продовження строку дисконтного періоду та строку надання кредитної лінії. 
Сам по собі факт здійснення відповідачем платежів 21.05.2021, 20.06.2021 та 25.07.2021 не свідчить про продовження строку кредитування, оскільки зазначені платежі за відсутності доказів їх внесення саме з метою продовження строку кредитування можуть свідчити лише про виконання відповідачем грошового зобов`язання з погашення заборгованості за кредитним договором. 
При цьому докази отримання від відповідача відповідної заяви про продовження строку кредитування, активації в особистому кабінеті чи терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку дисконтного періоду чи погодження кредитодавцем продовження строку кредитування суду не надано.
За таких обставин суд не вбачає правових підстав ототожнювати здійснення відповідачем платежів після закінчення строку кредитування із продовженням строку користування кредитними коштами в розумінні пунктів 1.3 та 1.4.3 Договору № 405513682.
З наданого розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач 21.05.2021 здійснив платіж у сумі 832 грн, 20.06.2021 - у сумі 4980 грн та 25.07.2021 - у сумі 1000 грн, а всього 6812 грн, які зараховано на погашення заборгованості за процентами.
Зарахування позивачем платежу у сумі 832 грн на погашення заборгованості за процентами відповідає умовам кредитного договору, оскільки саме така суму процентів нараховано первісним кредитором за умовами договору за період з 21.04.2021 до 20.05.2021.
Поряд із цим, зважаючи на те, що суд дійшов висновку про недоведеність продовження строку кредитування та неправомірність нарахування процентів за користування кредитом після 20.05.2021, платежі у сумі 4980 грн та 1000 грн слід зарахувати на погашення заборгованості за основною сумою кредиту.
Відтак розмір заборгованості відповідача заДоговором № 405513682 становить 4020 грн (10000 грн (тіло кредиту) + 832 грн (проценти за користування кредитом за період з 21.04.2021 до 20.05.2021) – 832 грн – 4980 грн – 1000 грн (здійснені платежі) = 4020 грн).
Також позивач довів, що унаслідок укладення зазначених вище договорів факторингу кінцевим кредитором з правом вимоги до відповідача за Договором № 405513682 станом на теперішній час є ТОВ «ФК «Ейс».
За таких обставин наявність заборгованості відповідача перед позивачем за Договором № 405513682 у сумі 4020 грн доведена позивачем належними та достатніми доказами.

ІІІ. Висновки суду щодо заявлених вимог
З урахуванням викладеного суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованості за кредитним договором № 405513682 від 21.04.2021 у сумі 4020 грн.
Вимоги про стягнення тіла кредиту у сумі ще 5980 грн тапроцентів за користування кредитом у сумі 27394 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

IV. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2622,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 48062 від 28.04.2026. 
Позов задоволено частково у сумі 4020 грн, що становить 10,75% від заявленої суми.
Судовий збір у сумі 286,21 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судовий збір у сумі 2376,19 грн (89,25% від заявленої суми) покласти на позивача.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 встановлено, що адвокатське бюро «Соломко та партнери» та ТОВ «ФК «Ейс» дійшли згоди, що клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу за конкретним дорученням клієнта, визначеним в окремій додатковій угоді до договору.
Згідно з п. 3.3 договору гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору (додаток № 1 до договору).
Відповідно до додаткової угоди № 25771235156 від 01.09.2025 до договору № 20/08/25-01 від 20.08.2025 адвокатське бюро надає клієнту юридичну допомогу по справах про стягнення заборгованості за кредитним договором № 405513682 від 21.04.2021, у якому позичальником є ОСОБА_1 .
При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. 
Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18. 
Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 сторони засвідчують, що виконавець надав, а клієнт отримав такі послуги: складання позовної заяви – 2 год., вартість 5000 грн; вивчення матеріалів справи – 2 год., вартість 1000 грн; підготовка адвокатського запиту – 1 год., вартість 500 грн; підготовка клопотання про витребування доказів – 1 год., вартість 500 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 7000 грн.
Суд враховує, що відповідач не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, оскільки розгляд справи здійснювався шляхом постановлення заочного рішення. 
Разом з тим суд приймає до уваги незначну складність та характер даної справи, сталу судову практику з розгляду справ даної категорії, невеликий обсяг наданих суду доказів, відсутність значної кількості процесуальних документів, поданих під час розгляду даної справи, та відсутність представника позивача у судових засіданнях під час розгляду справи.
При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
З урахуванням викладеного суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 4000 грн, які позивач поніс у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а також відповідають критеріям співмірності, реальності та справедливості.
Ураховуючи часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 430 грн. Витрати у сумі 3570 грн необхідно покласти на позивача.
Керуючись ст. 4, 13, 76-81, 89, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 282-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором кредитної лінії № 405513682 від 21.04.2021 у сумі 4020 (чотири тисячі двадцять) гривень.
У іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судові витрати у виді судового збору у сумі 286 (двісті вісімдесят шість) гривень 21 копійка та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 430 (чотириста тридцять) гривень. 
Судовий збір у сумі 2376 (дві тисячі триста сімдесят шість) гривень 19 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3570 (три тисячі п`ятсот сімдесят) гривень покласти на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс».
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», місцезнаходження: вул. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя | І. В. Марциновська

Повне судове рішення складено 18.08.2026.