ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2026 року | Львів | Справа № 500/3601/25 пров. № А/857/36484/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді | Матковської З. М.
суддів - | Гуляка В. В.
| Ільчишин Н. В.
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у справі № 500/3601/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій, (головуючий суддя першої інстанції Чепенюк Ольга Володимирівна, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, місто Тернопіль, дата складання повного тексту 04 серпня 2025 року),
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), у якому просить суд визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо відмови у перерахунку його пенсії у розмірі 76% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки Управління Служби безпеки України в Тернопільській області від 28.10.2024 №69/21-10800 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії у розмірі 76% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з лютого 2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років (25 років 09 місяців 14 днів) відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” № 2262-XII від 09.04.1992 (далі – Закон № 2262-XII). При звільненні з військової служби не зараховано до вислуги років для призначення пенсії період роботи на посаді народного судді Бережанського районного суду Тернопільської області з 12.04.1976 до 04.08.1978. У подальшому за зверненням позивача Управлінням Служби безпеки України в Тернопільській області видана довідка про зарахування цього періоду до вислуги років для призначення пенсії.
На заяву ОСОБА_1 відповідачем надана відповідь від 28.02.2025 про зарахування до вислуги років для призначення пенсії вказаного періоду роботи на посаді народного судді, відповідачем збільшено загальну вислугу років для призначення пенсії, яка складає 27 років, у тому числі 25 календарних.
За таких умов позивач вважає, що при вислузі 27 років розмір пенсії має становити 76% відповідних сум грошового забезпечення (за 20 років – 55% грошового забезпечення, за кожен рік вислуги понад 20 років додається 3% грошового забезпечення). Проте відповідач проводить нарахування призначеної позивачу пенсії, виходячи з розміру 70% відповідних сум грошового забезпечення, не враховуючи, що пенсія позивачу була призначена раніше, до відповідних змін в частині зменшення відсоткового розміру грошового забезпечення.
На думку позивача, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами, при перерахунку вже призначеної пенсії має застосовуватися розмір грошового забезпечення у відсотках, який встановлено на момент призначення пенсії.
Позивач вважає дії відповідача щодо обчислення основного розміру його пенсії виходячи з 70% сум грошового забезпечення після зарахування додаткової вислуги років протиправними, а тому звернувся до суду з цим позовом.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 76 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 01.02.2025, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 76% сум грошового забезпечення, із врахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу призначалася пенсія за вислугу років у 2000 році, додатково зарахована вислуга років з лютого 2025 року була набута позивачем на дату призначення пенсії, проте не була врахована відповідачем через її неправильне обчислення Управлінням Служби безпеки України в Тернопільській області і на дату призначення пенсії максимальний розмір пенсії встановлювався на рівні 85% грошового забезпечення, то, на переконання суду, на даний час при зарахуванні додаткової вислуги відсоткове значення розміру вже призначеної пенсії ГУ ПФУ в Тернопільській області має застосовуватися з урахуванням його значення при призначенні пенсії.
За таких обставин у відповідача були наявні підстави при зарахуванні додаткової вислуги років (2 роки) збільшити, відповідно, відсоткове значення розміру основної пенсії на 6% та перерахувати її. Розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії має становити 76%. Дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії у цьому розмірі є протиправними.
З метою захисту прав, свобод та інтересів позивача суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити з 01.02.2025 перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 76% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
Такий спосіб захисту порушених прав позивача, на думку суду першої інстанції, є належним, ефективним та достатнім у спірних правовідносинах.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову.
Таку позицію відповідач пояснює тим, що позивач перебуває на обліку в головному управлінні як одержувач пенсії на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон).
На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі №500/7590/24, проведено перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі виданої Управлінням Служби безпеки України в Тернопільській області довідки №69/21-10800 від 28.10.2024 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 із урахуванням виплачених сум.
Головне управління здійснило перерахунок пенсії на виконання вищезазначеного рішення суду добровільно та в межах повноважень. Однак, звертає увагу апеляційного суду на те, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі №500/7590/24, зобов`язань, стосовно проведення перерахунку пенсії в розмірі 76% не приймалось.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-XII максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АEC i віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Виходячи із зазначеного при перерахунку пенсії, проведеного на виконання зазначеного рішення застосована вищезазначена норма Закону.
Відзив на апеляційну скаргу позивач не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області з 21.09.2000, позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту “а” статті 13 Закону № 2262-XII після звільнення зі служби за станом здоров`я у відставку. На дату призначення пенсії вислуга позивача складала 25 років, пенсію призначено у розмірі 70% грошового забезпечення (а.с.6, 29 зворот). 
На подану заяву позивачем до ГУ ПФУ в Тернопільській області про здійснення перерахунку пенсії в лютому 2025 року здійснено перерахунок пенсії шляхом зарахування до вислуги років для призначення пенсії періоду роботи на посаді народного судді з 12.04.1976 до 04.08.1978 та обчислено загальну вислугу років для призначення пенсії, яка станом на 28.02.2025 складає 27 років, у тому числі 25 календарних (а.с.7).
У відповідь на звернення позивача щодо встановлення іншого відсоткового значення сум грошового забезпечення для обчислення пенсії, ГУ ПФУ в Тернопільській області листом від 28.02.2025 повідомило, що відповідно до статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Таким чином, при перерахунку пенсії застосована вищезазначена норма Закону. Інше чинним законодавством не передбачено (а.с.7).
Відповідно до розрахунку пенсії позивача за вислугу років станом на 01.03.2025 ГУ ПФУ в Тернопільській області продовжує нараховувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 70% грошового забезпечення.
Матеріали справи містять перерахунок пенсії позивачу на виконання рішення суду станом на червень 2025 року, у якому розмір пенсії ОСОБА_1 обчислений також виходячи з 70% сум грошового забезпечення.
Вважаючи дії суб`єкта владних повноважень щодо відмови у перерахунку основного розміру пенсії виходячи з 76% замість 70% сум грошового забезпечення з лютого 2025 року (після зарахування додаткової вислуги років) протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Оскільки відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, то апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в цій частині.
Преамбулою Закону № 2262-ХІІ визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України, зокрема, із числа осіб, які перебували на військовій службі. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до положень статті 13 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
При цьому частиною другою цієї статті було визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.
У подальшому стаття 13 Закону №2262-ХІІ зазнавала змін та передбачала, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
08.07.2011 прийнято Закон №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри "90" замінено цифрами "80".
27.03.2014 прийнято Закон №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01.04.2014, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри “ 80” замінено цифрами “ 70”. Ці зміни набрали чинності з 01.05.2014 та діють по даний час.
На даний час положення пункту “а” частини першої статті 13 Закону № 2262-XII передбачають, що особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони, Державному бюро розслідувань та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу, звільненим зі служби в органах та підрозділах цивільного захисту за віком чи за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. 
Перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений статтею 63, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії).
Верховний Суд у постанові від 04.02.2019 у зразковій справі №240/5401/18 зазначив, що системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала.
Із матеріалів справи встановлено, що у цій справі позивачу на час призначення пенсії за вислугу років не було зараховано до вислуги років період на посаді народного судді Бережанського районного суду Тернопільської області з 12.04.1976 до 04.08.1978, який відповідачем було включено до вислуги років лише у лютому 2025 року на підставі додаткових документів. Проте на час зарахування цього додаткового стажу частина друга статті 13 Закону № 2262-XII обмежує відсоткове значення розміру грошового забезпечення 70 відсотками.
На момент призначення пенсії ОСОБА_1 розмір пенсії було обчислено виходячи з 70 відсотків грошового забезпечення (55% за вислугу 20 років, та 15 % за додаткові 5 років вислуги). При наявності додаткових фактично ще 2 років вислуги розмір пенсії має становити 76 % грошового забезпечення (3% за кожен рік понад 20 років служби).
Враховуючи, що позивачу призначалася пенсія за вислугу років у 2000 році, додатково зарахована вислуга років з лютого 2025 року була набута позивачем на дату призначення пенсії, проте не була врахована відповідачем через її неправильне обчислення Управлінням Служби безпеки України в Тернопільській області і на дату призначення пенсії максимальний розмір пенсії встановлювався на рівні 85% грошового забезпечення, то, на переконання суду, на даний час при зарахуванні додаткової вислуги відсоткове значення розміру вже призначеної пенсії ГУ ПФУ в Тернопільській області має застосовуватися з урахуванням його значення при призначенні пенсії.
Апеляційний суд вважає, що за наведених вище обставин, у відповідача були наявні підстави при зарахуванні додаткової вислуги років (2 роки) збільшити, відповідно, відсоткове значення розміру основної пенсії на 6% та перерахувати її. Розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії має становити 76%. Дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії у цьому розмірі є протиправними.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити з 01.02.2025 перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 76% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум. 
Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції щодо того, що такий спосіб захисту порушених прав позивача є належним, ефективним та достатнім у спірних правовідносинах, а тому, позов у цій частині необхідно задовольнити.
Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно із п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухваливши судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у справі № 500/3601/25 - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя | | З. М. Матковська
судді | | В. В. Гуляк
| | Н. В. Ільчишин