ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року | Справа № 495/6336/25
| Номер провадження 2/495/2915/2026

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Мишка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Гасанзаде М.Р.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Приватний нотаріус Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Андрєєва Тетяна Михайлівна про визнання свідоцтва про право на спадщину не дійсним та його скасування,

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Приватний нотаріус Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Андрєєва Тетяна Михайлівна про визнання свідоцтва про право на спадщину не дійсним та його скасування.
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
Позов мотивований тим, що батько Позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23 грудня 2013 року Виконавчим комітетом Широківської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.
Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 6,8958 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Широківської сільської ради масив № НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_3 , кадастровий номер ділянки 512088200:01:002:0729.
Як вбачається із заповіту, складеному покійним батьком від 11.09.2009, посвідченим секретарем сільської ради В.М. Рідником, батько заповів позивачу ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з реєстру територіальної громади позивач ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 з 30.03.1992 року.
Відповідно до довідки, виданої виконкомом Маразліївської сільської ради від 15.10.2024 №139 ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, Позивач постійно проживає за вказаною адресою, де до смерті проживав Батько ОСОБА_3 .
Для оформлення спадщини після померлого батька Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Андрєєвої Т.М. 
Разом з тим, листом від 14.05.2025 №111/01-16 отримала відмову з огляду на те, що приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Сминтиною О.Л. після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадкова справа 20 березня 2014 року та закінчена 14 серпня 2014 року.
Отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Позивачці стало відомо, що приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Сминтиною О.Л. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 6,8958 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Широківської сільської ради масив № НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_3 , кадастровий номер ділянки 512088200:01:002:0729.
Отже, отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я Відповідачки порушує права та законні інтереси Позивачки, оскільки оформлено спадщину на майно, яке фактично прийняте у спадщину позивачем.
Рух справи у суді.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.08.2025 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2026 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гафійчук С.Д. не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася, причини неявки суду не відомі. 
Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Приватний нотаріус Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Андрєєва Тетяна Михайлівна в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. 
Відповідно до ч. 3 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно з ч. 5ст. 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до положень ч. 8ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню с наступних підстав.
Фактичні обставини справи встановлені судом.
Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Крім цього, ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Судом встановлено, що батько Позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23 грудня 2013 року Виконавчим комітетом Широківської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.
Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 6,8958 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Широківської сільської ради масив № НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_3 , кадастровий номер ділянки 512088200:01:002:0729.
Як вбачається із заповіту, складеному покійним ОСОБА_3 від 11.09.2009, посвідченим секретарем сільської ради В.М. Рідником, батько заповів позивачу ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з реєстру територіальної громади позивач ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 з 30.03.1992 року.
Відповідно до довідки, виданої виконкомом Маразліївської сільської ради від 15.10.2024 №139 ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач вказує, що постійно проживає за вказаною адресою, де до смерті проживав Батько ОСОБА_3 .
Для оформлення спадщини після померлого батька Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Андрєєвої Т.М. 
Разом з тим, листом від 14.05.2025 №111/01-16 отримала відмову з огляду на те, що приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Сминтиною О.Л. після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадкова справа 20 березня 2014 року та закінчена 14 серпня 2014 року.
Отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Позивачці стало відомо, що приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Сминтиною О.Л. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 6,8958 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Широківської сільської ради масив № НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_3 , кадастровий номер ділянки 512088200:01:002:0729.
Отже, на думку позивача отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я відповідачки порушує права та законні інтереси позивачки, оскільки оформлено спадщину на майно, яке фактично прийняте у спадщину позивачем.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України.
Згідно статті 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, який воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
У постановах Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) від 14 травня 2018 року у справі № 296/10637/15ц (провадження № 61-2448св18) та від 23 вересня 2020 року у справі №742/740/17 (провадження №61-23св18) викладено правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнане недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави на набуття права на спадкування, але і за інших підстав, установлених законом. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути права на спадкування утримання, спорідненість, заповіт; у випадку коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, включення майна до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини, тощо.
У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 судам роз`яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду.
У постановах Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2- 1316/2227/11, від 14 травня 2018 року у справі № 296/10637/15-ц, від 23 вересня 2020 року у справі № 742/740/17 викладено правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.
Так, спадкове право характеризується цілою низкою спеціальних способів захисту прав та інтересів судом. Серед таких способів захисту у ст. 1301 ЦК України відокремлено визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.
Свідоцтво про право на спадщину - це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується процес оформлення спадкових прав.
Виходячи з вищевикладеного, мало місце порушення спадкових прав позивача при видачі спірного свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.08.2014 серії НАА №864255 на ім`я дружини померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 . 
Відповідач ОСОБА_2 не мала права отримувати свідоцтво на спадкове майно, що належало померлому ОСОБА_3 , оскільки позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем по заповіту.
Враховуючи, що ОСОБА_2 , не мала права на спадкування житлового будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 6,8958 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Широківської сільської ради масив № НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_3 , кадастровий номер ділянки 512088200:01:002:0729, після смерті ОСОБА_3 слід дійти висновку про необхідність визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтований, а отже таким, що підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 1216-1218, 1220, 1261, 1301 ЦК України та ст.ст. 13, 76, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Приватний нотаріус Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Андрєєва Тетяна Михайлівна про визнання свідоцтва про право на спадщину не дійсним та його скасування - задовольнити.
Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.08.2014 серії НАА №864255 на земельну ділянку площею 6,8958 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Широківської сільської ради масив № НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_3 , кадастровий номер ділянки 512088200:01:002:0729.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 09.09.2026 року.

Суддя         Віталій МИШКО