Справа № 188/1073/25 
Провадження № 2/188/695/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року с-ще Петропавлівка
Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Курочкіної О.М.,
секретар судового засідання Сахно А.А.
188/1073/25
сторони по справі:
позивач: ОСОБА_1 
представник позивача ОСОБА_2 
відповідач: ОСОБА_3 
третя особа на стороні позивача служба у справах дітей Міловської селищної ради військової адміністрації Старобільського району Луганської області 
в інтересах дитини: 
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 
про позбавлення батьківських прав 
ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 16.03.2007 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Від шлюбу у подружжя народилась донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Брянківськрго міського управління юстиції Луганської області 09 жовтня 2007 року, актовий запис № 272.
Рішенням Брянківського районного суду Луганської області від 12 серпня 2013 року (справа № 410/1777/2013-ц, провадження N° 410/642/2013 р) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Після розлучення дитина залишилась проживати з матір`ю.
Напередодні розірвання шлюбу, рішенням Брянківського районного суду Луганської області від 11 липня 2013 року (справа N° 410/1434/13-ц, провадження N° 2-410- 557/13) повністю задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, від дня подання позовної заяви з 29.05.2013 року до повноліття дитини.
З моменту розірвання шлюбу пройшло більше 11 років і за цей час батько дитини жодного разу не мав зустрічі з донькою, не цікавився її станом здоров`я, умовами проживання, успіхами у навчанні, не допомагав фінансово ні будь-якими іншими способами, з 2013 року не сплачував аліменти.
Після окупації у 2014 році міста Брянка Луганської області, де ОСОБА_5 проживала разом з донькою, мати з дитиною стали на облік внутрішньо переміщених осіб і містом їх постійного проживання стало смт. Мілове, Луганської області, а батько дитини лишився проживати на окупованій території.
Після початку повномасштабного вторгнення та окупації у 2022 році смт. Мілове Луганської області, ОСОБА_1 з донькою були вимушені евакуюватись до Республіки Польща, де наразі і проживають, маючи статус біженців.
Батько дитини, достовірно розуміючи, що його донці загрожує небезпека під час вищезазначених подій 2014-2022 років, жодного разу не зателефонував та не поцікавився долею доньки. Мати усі роки після розірвання шлюбу проживала життєві негаразди та забезпечувала нормальне життя, зростання та навчання дитини самостійно.
Алчевським відділом державної виконавчої служби в Алчевському районі Луганської області сформовано актуальний розрахунок заборгованості по виконавчому провадженню № 39239902 станом на січень 2025 року. Відповідно до наданої інформації, сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів складає 419 140, 73 гривні.
Крім того, аналіз довідки-розрахунку підтверджує факт того, що з травня 2013 і до грудня 2024 року ОСОБА_3 жодного разу не сплатив аліменти на утримання дитини.
Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 25 липня 2019 року (справа № 415/5483/19, провадження № 6/415/356/19) задоволено подання в.о. начальника Алчевського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про оголошення у розшук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .
«Міловським закладом загальноосвітньої середньої освіти І-ІІІ ступенів Міловської районної ради Луганської області» 10 березня 2021 року констатовано, що їх учениця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю ОСОБА_1 , яка безпосередньо займається вихованням дитини та виховує її без батька. Батько не приймає участі у вихованні, на класних зборах жодного разу не з`являвся, успіхами дитини не цікавився, додому дитину не забирав.
Цей факт підтверджено довідкою, виданою Дніпровським ліцеєм № 120 Дніпровської міської ради 08.01.2025 року, відповідно до якої за період здобуття освіти в ліцеї ОСОБА_4 , тільки її мати ОСОБА_1 цікавилась навчанням доньки, спілкувалась з класним керівником.
Сама ж дитина, ОСОБА_4 , не заперечує проти позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, про що вказала у власноруч викладених письмових поясненнях та окрім іншого зазначила, що з батьком після розлучення батьків жодного разу не спілкувалась, він не цікавився її життям, успіхами в навчанні, не допомагав матеріально. Увесь цей час матір утримувала її самостійно.
Позивач вважає, що ОСОБА_3 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що знаходить своє відображення у тому, що останній не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання підготовку до самостійного життя, зокрема: не бере участь у забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляє інтересу дло її внутрішнього світу та не бере участі у створенні умов для отримання донькою освіти.
Просить суд позов задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. 
Третя особа надала до суду висновок, про судове засідання повідомлена, отримано заяву про розгляд справи у їх відсутність 
Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений, відповідно до ст.12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про розгляд справи шляхом розміщення виклику про розгляд справи на офіційному веб-порталі «Судова влада України», веб-сторінка «https://ptr.dp.court.gov.ua».
Суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 
Вивчивши позов та подані докази, суд приходить до висновку, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 підтверджується, позивачка є матір`ю, а відповідач батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Брянківського міського суду Луганської області від 11 липня 2013 року з ОСОБА_3 стягнено аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки, ОСОБА_4 .
Рішенням Брянківського міського суду Луганської області від 12 серпня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.
Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 25.07.2019 року ОСОБА_3 оголошено в розшук.
Відповідно до Довідки №76 від 10.03.2021 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на день видвчі довідки навчалась у Міловському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Міловської районної ради Луганської області, проживала з матір`ю, батько не приймав участі у вихованні дитини, дочкою опікувалась лише мати.
Аналогічну довідку надано Дніпровським ліцеєм №120 Дніпровської міської ради.
Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів та інформації в.о.начальника Алчевського відділу ДВС, станом на 28.01.2025 року, з 29.05.2013 року заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів становить 419140.73 грн.
Відповідно до наданих суду письмових пояснень ОСОБА_4 , станом на 14.02.2025 року вона перебуває у Польщі, нею опікується лише мати, батько після розірвання шлюбу з мамою, нею не опікувався, не цікавився, не телефонував.
Крім того, судом встановлено ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на час винесення рішення є повнолітньою, 
«Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» затверджено «Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини»
Відповідно до затвердженого Порядку, за результатами обстеження умов перебування дитини складається акт, в якому зазначається дата, місце проведення обстеження, відомості про дитину, її батьків, інших осіб, з якими вона проживає, умови утримання дитини та стан її здоров`я, за яких обставин та з яких причин дитина залишилась без батьківського піклування, а також заходи, що були вжиті для захисту прав дитини.
Відповідно до Висновку Міловської селищної військової адміністрації Старобільського району Луганської області ради щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є недоцільним.
Висновок затверджений начальником селищної військової адміністрації №131 від 14.07.2025 року обґрунтовано наступним.
Згідно з пунктом 4 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді
справи про позбавлення батьківських прав участь органу опіки та піклування є
обов`язковою, і такий орган подає письмовий висновок на підставі відомостей,
отриманих шляхом аналізу матеріалів справи, обстеження житлово-побутових
умов та інших документів.
Згідно з частино 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»,
частини 2, 3 статті 150 та статті 180 Сімейного кодексу України передбачено,
що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та
зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний
та моральний розвиток, матеріально забезпечувати та утримувати її.
Встановлено:
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 2007 по 2013 рік,
мають спільну доньку — ОСОБА_4 , яка проживає з матір`ю.
Після розірвання шлюбу батько проживає на тимчасово окупованій території
України — м. Брянка Луганської області, що з 2014 року унеможливлює його
контакт і участь у житті дитини через воєнні дії, відсутність правових
механізмів взаємодії та безпекові ризики.
Незважаючи на це, мати дитини протягом 11 років не ініціювала офіційних
кроків до участі батька у вихованні дитини, не подавала заяв до органів опіки
щодо регулювання спілкування.
Відсутні докази, що ОСОБА_3 
- мав реальну можливість виховувати дитину і свідомо цим знехтував;
- вчиняв дії, що загрожували дитині;
- мав змогу сплачувати аліменти, але цілеспрямовано уникав обов`язків.
Позбавлення батьківських прав призведе до порушення прав дитини на
ідентичність, спадкування, утримання та контакт із батьком.
Враховуючи наведене та протокол засідання комісії з питань захисту прав
дитини від 09.07.2025 № 2, Орган опіки та піклування не підтримує позов
ОСОБА_1 у частині позбавлення батьківських прав.
Керуючись статтями 19, 150, 164, 165 СК України, судовою практикою
Верховного Суду та принципами захисту прав дитини, з метою соціального
захисту прав та інтересів дитини, відповідно до пункту 8 частини сьомої статті
15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та Постанови
Верховної Ради України від 03.11.2022 № 2705-ІХ «Про здійснення
начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Сватівському,
Старобільському, Щастинському районах Луганської області повноважень
передбачених частиною 2 статті 10 Закону України «Про правовий режим
воєнного стану», Орган опіки та піклування вважає передчасним та
недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 
відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Аналіз практики Верховного Суду (постанови від 07.02.2024, 
29.04.2020, 11.03.2020) та ЄСПЛ («Мамчур проти України») свідчить, що відсутність участі одного з батьків у житті дитини не достатньою підставою для позбавлення батьківських прав без доведення винної поведінки, свідомого і тривалого ухилення від обов`язків та шкоди дитині.
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на час винесення рішення є повнолітньою, а позов подано за 6 місяців до її повноліття.
Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23) – https://reyestr.court.gov.ua/Review/117043621 після досягнення дитиною повноліття батьки, які не позбавлені батьківських прав стосовно такої дитини, зберігають певні права та обов`язки стосовно неї, які ґрунтуються на факті їх кровного споріднення. Із повноліттям дитини виникають права батьків на утримання і піклування з боку повнолітніх сина / дочки та відповідні кореспондуючі їм обов`язки. Батьки, не позбавлені батьківських прав, є спадкоємцями своєї дитини за законом.
Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Судом встановлено, відповідно до висновоку Міловської селищної військової адміністрації Старобільського району Луганської області позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 є передчасним і недоцільним.
Суд погоджується з даним висновком, враховуючи, що ОСОБА_3 в 2019 році оголошений в розшук і інформація про місце його перебування відсутня.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, від 26 квітня 2023 року у справі № 931/709/21.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти та з інших, зазначених у ст..164 СК підстав.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, але необхідність застосування якого за обставин цієї справи не є доведеним.
Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК судовий збір залишається за позивачем.
На основі викладеного, керуючись ст.ст. 79, 155, 164, 166, 179-181, 183, 184 СК України, Закону України «Про судовий збір» ст.ст.4, 89, 258, 264-265, 430 ЦПК України суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. 
Суддя | О. М. Курочкіна