Справа № 367/8525/21
Провадження №2/367/655/2025

РІШЕННЯ
Іменем України

17 липня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Кухленка Д.С.,
при секретарі Шаповала О.О.,
за участі:
прокурора Годлевська-Коновалової А.В.
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Ірпінської міської ради до головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області, рішення про державну реєстрацію прав та повернення земельної ділянки,-

в с т а н о в и в:
У листопаді 2021 року Керівник Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Ірпінської міської ради звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив: усунути перешкоди у здійсненні Ірпінською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055, площею 0,2500 га шляхом визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-760/15-21-сг від 19.02.2021 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність»; усунути перешкоди у здійсненні Ірпінською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055, площею 0,2500 га шляхом скасування рішення державного реєстратора від 14.07.2021 за індексним номером 43034183 про державну реєстрацію прав приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055; усунути перешкоди у здійсненні Ірпінською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055, площею 0,2500 га шляхом її повернення на користь територіальної громади з незаконного володіння ОСОБА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що Бучанською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідування у кримінальному провадженні №42021110000000126 від 14.05.2021 за фактом зловживання службовими особами ГУ Держгеокадастру у Київській області своїми службовим становищем за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України. У ході проведення досудового розслідування встановлено порушення вимог законодавства при винесенні посадовими особами ГУ Держгеокадастру у Київській області наказів, на підставі яких сформовано земельні ділянки за рахунок земель водного фондів. 
На підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який розроблено 07 грудня 2020 року ТОВ «Геозем Дніпро» - відділом у Лугинському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області 15 грудня 2020 року зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055, на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області №10-760/15-21-сг від 19 лютого 2021 року земельну ділянку передано у власність ОСОБА_1 . На підставі вказаного наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області №10-760/15-21-сг від 19 лютого 2021 року державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 43034183 від 14 липня 2021 року, відповідно до якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055, площею 0,2500 га, місце розташування: Київська обл., Ірпінська міська рада, цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства. 
Однак, передача у власність ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки відбулось із порушенням положень земельного та водного законодавства. Зазначена земельна ділянка розташована поряд з р. Ірпінь, потрапляє в 50-метрову прибережну захисну смугу річки, також земельна ділянка перебуває на меліорованих землях Державної осушувально-зволожувальної системи р. Ірпінь, а меліоровані з торфами землі відносяться до особливо цінних. Прибережна захисна смуга може перебувати лише в державній чи комунальній власності та використовуватись відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень. Враховуючи викладене, формування, реєстрація та передача у власність земельної ділянки за рахунок земель водного фонду відбулась незаконно, з цих підстав просить позов задовольнити (Т.1 а.с.1-51).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 листопада 2021 року визначено головуючого суддю ОСОБА_3 (Т.1 а.с.52).
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01 лютого 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі (Т.1 а.с.58). 
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 листопада 2022 року задоволено частково заяву керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області про забезпечення позову, накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: 3210900000:03:002:0055, площею 0,2500 га, заборонено будь-яким фізичним та юридичним особам вчиняти будь-які щодо земельної ділянки з кадастровим номером: 3210900000:03:002:0055, площею 0,2500 га (Т.1 а.с.86-87).
27.12.2022 до суду надійшло клопотання позивача Керівника Бучанської окружної прокуратури про долучення доказів (Т.1 а.с.102-108).
01.03.2023 до суду надійшла позовна заява у новій редакції, у якій позивач просив: усунути перешкоди у здійсненні Ірпінською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055, площею 0,2500 га шляхом визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-760/15-21-сг від 19.02.2021 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність»; усунути перешкоди у здійсненні Ірпінською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055, площею 0,2500 га шляхом скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса від 11.02.2022 за індексним номером 63411756 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 (1980 р.н., ІПНПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ), на земельну ділянку з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055, площею 0,2500 га з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055; усунути перешкоди у здійсненні Ірпінською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055, площею 0,2500 га шляхом її повернення на користь територіальної громади з незаконного володіння ОСОБА_2 .
В обґрунтування зазначає, що відповідач ОСОБА_1 відчужив спірну земельну ділянку на користь іншої особи на підстав договору купівлі-продажу земельної ділянки. За інформацією з Державного реєстру, земельна ділянка з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055 перебуває у приватній власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №222 від 11 лютого 2022 року. Зауважує, що перехід права власності на земельну ділянку не спростовує факт наявності законодавчої заборони щодо передачі такої земельної ділянки у власність громадян, оскільки вона є землею водного фонду, щодо якої установлено спеціальний правовий режим – обмеження в обороті (Т.1 а.с.111-144).
19.01.2023 до суду надійшла заява позивача про залучення у справі відповідача та уточнення позовних вимог (Т.1 а.с.145-154).
Протокольною ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02 березня 2023 року задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2 (Т.1 а.с.160).
Розпорядженням керівника апарату Ірпінського міського суду Київської області Шолкової Т.М. №16 від 06 квітня 2023 року «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ», здійснено повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку із звільненням судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_3 у відставку на підставі рішення ВРП від 30 березня 2023 року №246/0/15-23 (Т.1 а.с.164).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 квітня 2023 року визначено головуючого суддю ОСОБА_4 (Т.1 а.с.165-166).
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11 квітня 2023 року цивільну справу прийнято до провадження (Т.1 а.с.168).
21.04.2023 до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що зазначений позивачем оспорюваний наказ належить до актів, які передбачають конкретні приписи, є індивідуальним нормативно-правовим актом та застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а отже не можуть бути скасовані (Т.1 а.с.175-179).
18.10.2023 до суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_2 (Т.2 а.с.50-59).
Протокольною ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2023 року відмовлено у долученні відзиву представника відповідача ОСОБА_2 (Т.2 а.с.77).
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (Т.2 а.с.78-79).
12.08.2024 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача Валікова В.В. про зупинення провадження у справі (Т.2 а.с.139-145).
17.07.2025 через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, у яких представник відповідача Валікова В.В. зазначає, що відповідач не має відношення до правовідносин, викладених у позовній заяві.
У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково звернув увагу на те, що формування, реєстрація та передача у власність земельної ділянки за рахунок земель водного фонду відбулась незаконно.
Інші учасники у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, відповідно до копії наказу в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Київській області Терещенка М. від 19 лютого 2021 року №10-760/15-21-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», надано гр. ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,2500 га (кадастровий номер 3210900000:03:002:0055) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Ірпінської міської ради Київської області (Т.1 а.с.25).
Згідно з копіює витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17 червня 2021 року №НВ-0007025042021, земельна ділянка із кадастровим номером: 3210900000:03:002:0055 має місце розташування: Київська обл., Ірпінська міська рада; цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства; категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства; проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 07.12.2020, ТОВ «Геозем Дніпро»; орган, який зареєстрував земельну ділянку – Відділ у Лугинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області; дата державної реєстрації земельної ділянки 15 грудня 2020 року (Т.1 а.с.27-28).
Відповідно до копії відповіді начальника Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів Українивід 07 червня 2021 року №01-12/03, відповідно Публічної кадастрової карти України та GISFile Карта, земельна ділянка з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055 розташована поряд з р. Ірпінь (категорія-середня річка, ширина нормативної прибережної захисної смуги складає 50 метрів від урізу води) та майже суцільно потрапляють в 50 метрову прибережну захисну смугу річки, що порушує вимоги ст.61 Земельного кодексу України про обмеження господарської діяльності на цих територіях. Земельні ділянки перебувають на меліорованих землях Державної осушувально-зволожувальної системи р. Ірпінь. Меліоровані з торфами землі відносяться до особливо цінних ст.150 Земельного кодексу України (Т.1 а.с.34-35).
Згідно із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11 серпня 2021 року №270092393, земельна ділянка з кадастровим номером: 3210900000:03:002:0055, площею 0,25 га, належала на праві власності ОСОБА_1 ; підстава для державної реєстрації: наказ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, серія та номер 10-760/15-21-сш, виданий 19.02.2021, видавник ГУ Держгеокадастру у Київській області, відомості з ДЗК, серія та номер 47693556, виданий 14.07.2021, видавник Державний земельний кадастр; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 59335901 від 19.07.2021 12:58:04, Господарець О.О., Бородянська селищна рада, Київська обл. (Т.1 а.с.40-41).
ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11 лютого 2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., зареєстровано в реєстрі за №222, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупця (продає), а покупець зобов`язується прийняти (купує) наступний об`єкт нерухомості: земельну ділянку, категорія земель – сільськогосподарського призначення, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер: 3210900000:03:002:0055, цільове призначення – 01.03 для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Київська обл., Ірпінська міська рада (Т.1 а.с.100-101).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04 жовтня 2022 року №311532304, земельна ділянка з кадастровим номером: 3210900000:03:002:0055, площею 0,25 га, належить на праві власності ОСОБА_2 ; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 63411756 від 11.02.2022 19:42:46, приватний нотаріус Солошенко Ю.В., Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.; підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер 222, виданий 11.02.2022, видавник Солошенко Ю.В., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу (Т.1 а.с.98-99).
Так, відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Відповідно до ст.ст.13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.
Частинами 1-3 ст.78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Відповідно до ч.5 ст.122 ЗК України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.
Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей (ч.1 ст.22 ЗК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.60 ЗК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.
Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.
При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.
Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (ч.1 ст.61 ЗК України).
Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
За ч.4 ст.84 ЗК України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі атомної енергетики та космічної системи; б) землі під державними залізницями, об`єктами державної власності повітряного і трубопровідного транспорту; в) землі оборони; г) землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом; ґ) землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом; д) землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом; е) земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів державної влади, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; є) земельні ділянки зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ж) земельні ділянки, закріплені за державними закладами професійної (професійно-технічної) освіти; ж-1) земельні ділянки, закріплені за державними закладами фахової передвищої освіти; з) земельні ділянки, закріплені за державними закладами вищої освіти; і) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; ї) землі під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем, які перебувають у державній власності.
Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом (ч.5 ст.88 ВК України).
За приписами ст.ст 61, 62 ЗК України, ст.ст.89, 90 ВК України, прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.
Землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування.
Так, земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови можуть передаватися громадянам та юридичним особам на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі, рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо(ч.4 ст.59 ЗК України).
Таким чином, відносно земель водного фонду закон установлює пріоритет державної, комунальної власності на землю над приватною і, крім того, прямо забороняє органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади передавати у приватну власність землі водного фонду, крім замкнених природних водойм загальною площею до 3 гектарів.
Зайняття земельної ділянки водного фонду, так і наявність державної реєстрації права власності на таку ділянку за особою з порушенням Земельного та Водного кодексів України слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а належним способом захисту прав власника є негаторний позов (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №372/1684/14-ц).
Відповідно до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пп.а п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Згідно з абз.2 ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).
Разом із цим, окружною прокуратурою при здійсненні процесуального керівництва досудового розслідування кримінального провадження виявлено порушення вимог Конституції України, Земельного кодексу України та Водного кодексу України при наданні у приватну власність спірної земельної ділянки, оскільки дана земельна ділянка належить до земель водного фонду та перебуває в межах прибережної захисної смуги річки Ірпінь.
У відповідача ОСОБА_1 , а у подальшому (шляхом відчуження) в ОСОБА_2 право приватної власності на спірну земельну ділянку виникло незаконно, відновити становище, яке існувало до порушення, можливо шляхом визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області №10-760/15-21-сг від 19.02.2021 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність».
Оскільки земельна ділянка водного фонду передана в приватну власність під видом земель сільськогосподарського призначення, то в Державному реєстрі речових прав мають бути скасовані усі зареєстровані щодо неї речові права та їх обтяжень.
За змістом ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практики ЄСПЛ (рішення у справах «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року), втручання в право особи на мирне володіння майном має бути законним, повинно переслідувати «суспільний, публічний» інтерес та бути пропорційним визначеним цілям.
Отже, позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою є обґрунтованими, а втручання держави у право власності відповідача є виправданим, оскільки порушення загальновідомого, чітко визначеного законодавством порядку надання земельних ділянок - порушує суспільний інтерес на законний обіг землі як національного багатства та положення законодавства України про зобов`язання органів влади діяти в межах своїх повноважень та у порядку, передбаченому законом.
Щодо повноважень прокурора, суд зазначає наступне.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються нездатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), №5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, №42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).
Згідно з п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
За приписами ч.1 ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Відповідно до вимог ч.ч.3, 5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
З метою, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставою для звернення прокурора до суду.
Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
На підтвердження підстав для звернення з цим позовом в інтересах Ірпінської міської ради, Бучанська окружна прокуратура Київської області надає копію листа міського голови Ірпінської міської ради Маркушина О. від 23 липня 2021 року №01-21/2813, відповідно до якого Ірпінська міська рада просить Керівника Бучанської окружної прокуратури здійснювати представництво інтересів держави у даній справі (Т.1 а.с.106-108).
Таким чином, суд визнає обґрунтованим потребу у зверненні прокурора з позовом до суду в інтересах органу виконавчої влади.
Окремо необхідно звернути увагу на клопотання представника відповідача Валікова В.В. про зупинення провадження у справі.
У п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).
У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі №6-1367цс15 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Як на підставу для зупинення провадження у справі, представник відповідача посилається на проходження відповідачем ОСОБА_1 військової служби.
Відповідно до копії довідки командира вч НОМЕР_2 від 12 вересня 2023 року №4335, солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 05 липня 2023 року по 12 вересня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України (Т.2 а.с.142).
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.
У той же час, надана відповідачем довідка не містить інформації про переведення на воєнний стан або залучення до виконання завдань у зоні бойових дій військовою частиною, в якій ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, відтак клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.
Окремо суд звертає увагу на те, що інтереси відповідача ОСОБА_1 були представлені професійним адвокатом, який подавав процесуальні документи у справі.
Також суд бере до уваги розумність строків розгляду справи, що відповідно до приписів ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.
Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.
На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст.4, 7, 8, 12, 13, 76 - 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:
Позовну заяву Керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Ірпінської міської ради до головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області, рішення про державну реєстрацію прав та повернення земельної ділянки - задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні Ірпінською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055, площею 0,2500 га шляхом визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-760/15-21-сг від 19.02.2021 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність».
Усунути перешкоди у здійсненні Ірпінською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055, площею 0,2500 га шляхом скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса від 11.02.2022 за індексним номером 63411756 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 (1980 р.н., ІПНПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ), на земельну ділянку з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055, площею 0,2500 га з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055.
Усунути перешкоди у здійсненні Ірпінською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 3210900000:03:002:0055, площею 0,2500 га шляхом її повернення на користь територіальної громади з незаконного володіння ОСОБА_2 .
Стягнути з відповідачів фактично понесені судові витрати за наступними реквізитами: р/р: UA08201720343190001000015641, МФО: 820172 (Державна казначейська служба України у м. Києві), код ЄДРПОУ: 2909996; Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Бучанська окружна прокуратура Київської області, адреса: 08292, м. Буча вул. Києво Мироцька,106, ЄДРПОУ 02909996
Позивач: Ірпінська міська рада, адреса: 08200, Київська обл., місто Ірпінь, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 2-А ЄДРПОУ 33800777.
Відповідач 1: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, адреса: 03115, м. Київ, вул. Серпова, буд. 3/14, ЄДРПОУ 39817550.
Відповідач 2: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Представник відповідача: ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач 3: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Представник відповідача: Шпакова Ольга Сергіївна, адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя:       Д.С. Кухленко