КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 760/4288/26 Апеляційне провадження № 33/824/2870/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Сергієнко Г.Л.  Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Нежури В.А., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Борсуківською Катериною Олександрівною на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 28 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі статті 124 та частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 581759 від 03.02.2026, ОСОБА_1 02.02.2026 о 23 год. 20 хв., у м. Києві, бул. Чоколівський, 6, керував автомобілем BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу драгеру Alcotest 6820, що підтверджується тестом №2198 від 03.02.2026 результат огляду - 2.05 проміле, чим порушив вимоги пункт 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.
Також згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 581751 від 03.02.2026, ОСОБА_1 , 02.02.2026, о 23 год. 20 хв., у м. Києві, бул. Чоколівський, 6, керував автомобілем BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом МАН, д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим було порушено вимоги пункту 2.3 б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. 
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.04.2026 ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 грн. Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з постановою суду  ОСОБА_1 , через свого захисника, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі у частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення або звільнити від покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, обмежившись штрафом.
В апеляційній скарзі скаржник посилається на порушення права ОСОБА_1 на захист у зв`язку з незабезпеченням його послугами перекладача.
Вказує, що всупереч вимогам статей 268, 274 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №581751 складено щодо громадянина Індії ОСОБА_1 без залучення перекладача, хоча останній не володіє українською мовою.
На підтвердження цих доводів апелянт посилається на відеозапис події, з якого, на його думку, вбачається, що ОСОБА_1 спілкувався з працівниками поліції англійською мовою, а також на відповідь УПП у м. Києві від 27.04.2026 №769аз щодо відсутності у поліцейського сертифіката про вільне володіння англійською мовою.
Крім того, скаржник зазначає, що наявність у ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання в Україні сама по собі не свідчить про володіння ним українською мовою, оскільки чинне законодавство не встановлює такої вимоги для отримання відповідної посвідки. 
Вказує на неповноту оформлення протоколу, відсутність у ньому відомостей про потерпілих та невключення до переліку додатків пояснень іншого учасника ДТП і відеозапису події, що, на його думку, ставить під сумнів допустимість цих доказів.
Також скаржник зазначає про порушення вимог щодо безперервної відеофіксації, оскільки наявний у справі відеозапис розпочинається вже після ДТП та не містить фіксації початкових обставин події й оформлення адміністративних матеріалів за статтею 124 КУпАП. 
Апелянт вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами. Посилається на принцип презумпції невинуватості та зазначає, що всі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитися на користь особи.
Вказує, що суд першої інстанції, застосовуючи до ОСОБА_1 позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, не врахував дані про його особу, відсутність попередніх порушень, сімейний стан, визнання вини та каяття, а тому, на його думку, стягнення не відповідає вимогам статей 30, 33 КУпАП.
У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, оскільки, керуючи автомобілем BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , він не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем МАН, державний номерний знак НОМЕР_2 , унаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів, з огляду на таке. 
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Пункт 1.3 ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з пунктом 2.3 «б» Правил дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі.
За приписами пункту 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до пункту 13.1 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою та свідчать про те, що порушення ним вимог пунктів 2.3(б), 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Доводи апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_1 на захист у зв`язку з незалученням перекладача не спростовують висновку суду першої інстанції про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо вона не володіє мовою, якою ведеться провадження.
Разом із тим, саме по собі іноземне громадянство особи не є безумовним підтвердженням того, що вона не розуміє змісту вчинюваних щодо неї процесуальних дій або була позбавлена можливості реалізувати свої права.
Із матеріалів справи, відеозапису та пояснень інспектора патрульної поліції, наданих у суді першої інстанції, убачається, що під час оформлення адміністративних матеріалів ОСОБА_1 спілкувався з поліцейськими за допомогою своєї дружини, яка здійснювала переклад у телефонному режимі. Працівники поліції не перешкоджали такому спілкуванню та з`ясовували, чи розуміє ОСОБА_1 зміст їхніх пояснень і вчинюваних дій. При цьому під час розгляду справи судом першої інстанції інтереси ОСОБА_1 представляла адвокат Борсуківська К.О., яка мала можливість ознайомлюватися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази та заявляти клопотання.
За таких обставин незалучення працівниками поліції професійного перекладача під час складання протоколу саме по собі не є достатньою підставою для визнання всіх зібраних у справі доказів недопустимими та закриття провадження, оскільки не встановлено, що це порушення вплинуло на правильність фіксації обставин дорожньо-транспортної пригоди або позбавило ОСОБА_1 можливості ефективно захищатися від висунутого йому обвинувачення за статтею 124 КУпАП.
Посилання апелянта на відповідь Управління патрульної поліції у місті Києві щодо відсутності у поліцейського сертифіката про вільне володіння англійською мовою також не спростовує факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та причинного зв`язку між цим порушенням і настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Доводи апеляційної скарги про недоліки протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема незазначення в ньому відомостей про потерпілих та невключення до переліку додатків письмових пояснень іншого учасника ДТП і відеозапису, також не є підставою для закриття провадження у справі, адже такі недоліки протоколу можуть бути підставою для визнання його неналежним доказом лише у тому випадку, якщо вони унеможливлюють встановлення обставин правопорушення або перешкоджають реалізації права на захист.
Разом з тим, у протоколі серії ЕПР1 № 581751 зазначено дату, час і місце події, транспортні засоби, які брали участь у ДТП, суть порушення, конкретні пункти Правил дорожнього руху та правову кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а отже, зміст обвинувачення сформульовано належним чином.
Крім того, письмові пояснення іншого учасника ДТП та схема місця події фактично містяться у матеріалах справи, були досліджені судом першої інстанції, а сторона захисту мала можливість ознайомитися з ними та висловити щодо них свої заперечення.
Необґрунтованими є й доводи про недопустимість відеозапису через відсутність безперервної фіксації події від моменту виникнення дорожньо-транспортної пригоди, адже відеозапис із нагрудної камери поліцейського не є єдиним доказом вини ОСОБА_1 , а обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються іншими доказами, зокрема схемою місця ДТП, характером і локалізацією пошкоджень транспортних засобів та письмовими поясненнями іншого водія.
Крім того, працівники поліції прибули на місце вже після дорожньо-транспортної пригоди, а тому об`єктивно не могли зафіксувати безпосередньо момент зіткнення транспортних засобів. Відсутність на відеозаписі моменту ДТП за таких обставин не свідчить про недоведеність вини особи.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції, однак не спростовують встановлених ним фактичних обставин справи, не свідчать про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваної постанови.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, передбачених статтею 294 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 28 квітня 2026 року підлягає залишенню без змін.
Постанова суду першої інстанції в частині закриття провадження щодо ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП учасниками справи не оскаржується, а тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Борсуківською Катериною Олександрівною залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 28 квітня 2026 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду