Справа №: 297/1278/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2026 року м. Берегове 
Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Гал Л. Л., розглянувши матеріали, що надійшли від Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця,
за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
в с т а н о в и в:
29 квітня 2026 року о 20:00 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спричинив сварку з дружиною ОСОБА_2 , у ході якої ображав її нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насильство.
17 червня 2026 року захисник Грабовський Ю.І. через систему «Електронний суд» подав клопотання про закриття адміністративного провадження, посилаючись на відсутність у матеріалах справи належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. 
Зокрема, із матеріалів справи вбачається, що 29 квітня 2026 року близько 20:00 год. ОСОБА_1 повернувся додому у стані алкогольного сп`яніння, де, за поясненнями його дружини ОСОБА_2 , вчинив сварку та висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. Водночас сам ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив, що дійсно вживав алкогольні напої протягом дня, однак жодної сварки не вчиняв. 
Окрім пояснень ОСОБА_2 , матеріали справи не містять інших доказів, відсутні аудіо- чи відеозаписи, показання свідків, які могли підтвердити факт сварки. Сам факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не доводить вчинення ним домашнього насильства. 
При складанні протоколу поліцейський офіцер громади не опитав жодних свідків, крім особи, яка притягується до відповідальності, та його дружини, і не долучив до матеріалів справи доказів, що підтверджують вину ОСОБА_1 . 
Крім того, поліція прибула не за викликом дружини, а разом із бригадою швидкої допомоги, яка повідомила про погіршення стану військовослужбовця (а.с. 23-25). 
ОСОБА_1 та захисник Грабовський Ю.І. в суд не з`явилися. 15 липня 2026 року захисником ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» подано клопотання про відкладення розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 768995 від 29.04.2026 року, рапорт з Берегівського РВП від 29.04.2026 року, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння від 29.04.2026 року, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, довідку командира військової частини НОМЕР_1 про перебування ОСОБА_1 на військовій службі за контрактом, приходжу до наступного.
Відповідно до статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Встановлено, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, скористався правом на правову допомогу захисника, який подав письмові заперечення та клопотання, а тому його право на захист було забезпечене у повному обсязі.
Слід врахувати, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та безпосередньо бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, однак зазначена обставина сама по собі не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Враховуючи, що згідно зі ст. 268 КУпАП особиста участь правопорушника при розгляді справ цієї категорії законом не визначена як обов`язкова, а також необхідність дотримання розумних строків судового розгляду, вважаю, що у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи слід відмовити.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оцінюючи доводи захисника про відсутність належних доказів, вважаю, що вони є необґрунтованими.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою службовою особою відповідно до вимог закону, містить опис події правопорушення та узгоджується із рапортом працівника поліції й письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , яка послідовно повідомила про психологічне насильство з боку чоловіка, що полягало у висловлюванні на її адресу нецензурної лайки.
Той факт, що працівники поліції прибули разом із бригадою екстреної медичної допомоги, не спростовує встановлених обставин вчинення домашнього насильства та не впливає на допустимість інших доказів.
Посилання захисника на відсутність свідків або технічної фіксації події також не можуть бути підставою для закриття провадження, оскільки чинне законодавство не ставить можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності у залежність від обов`язкової наявності відеозапису чи показань сторонніх свідків. Домашнє насильство переважно вчиняється у сімейному колі, тому пояснення потерпілої можуть бути належним доказом за умови їх узгодженості з іншими матеріалами справи.
Таким чином, досліджені докази є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою та у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 умисно вчинив психологічне домашнє насильство щодо своєї дружини, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
При призначенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, який є військовослужбовцем та брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, ступінь його вини, майновий стан, а також те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.
Водночас положення статті 22 КУпАП щодо звільнення від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення у даному випадку застосуванню не підлягають. Домашнє насильство є суспільно небезпечним діянням, яке посягає на права та свободи людини, а законодавець виключив можливість закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення, пов`язані з домашнім насильством, за малозначністю. Таким чином, підстав для застосування статті 22 КУпАП не вбачається.
З огляду на наведене приходжу до висновку, що застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, буде необхідним і достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної статтею 23 КУпАП.
Керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст.ст. 23, 33, 251, 252, 268, 283, ч. 1 ст. 284 КУпАП, 
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області.

Суддя:      Лайош ГАЛ