КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа №753/1783/26	Головуючий у І інстанції: Заруба П.І.	
Провадження №33/824/3292/2026		
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2026 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Не погоджуючись з даним рішенням судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що із висновком працівників поліції про те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, категорично не згоден, оскільки не вживав алкогольних напоїв та говорив про це поліцейським. Проте працівники поліції безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , незважаючи на його незгоду із результатами проведеного огляду.
Стверджує, що не зважаючи на те, що він був не згоден з результатом огляду на стан сп`янінню, працівники поліції не доставили його до закладу охорони здоров`я для повторного проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Також зазначає, що на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, наявному в матеріалах справи, не зафіксовано момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, що є важливим, оскільки саме в той момент, як стверджує ОСОБА_1 , він сказав працівникам поліції, що не погоджується із результатами проведеного огляду на стан сп`яніння.
Просить також врахувати, що на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції чітко видно, що поліцейський дістає з багажнику та приносить ОСОБА_1 прилад Драгер з вже встановленою трубкою, коли повинен був дістати мундштук в герметизованій упаковці та в присутності особи, щодо якої проводиться огляд.
За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що зі змістом оскаржуваного судового рішення він ознайомився 05.06.2026 року, про що свідчить відповідна розписка. При цьому, доступ до даного рішення в Єдиному Державному реєстрі судових рішень було надано лише 01.06.2026 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження. За таких обставин він не мав можливості раніше ознайомитися із текстом постанови та подати апеляційну скаргу.
Суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими доводи апелянта про поважність пропуску строків на апеляційне оскарження, оскільки обставини, на які посилається апелянт, підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи. 
З цих підстав суд задовольняє клопотання ОСОБА_1 та поновлює строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2026 року.
Засобами телефонного зв`язку ОСОБА_1 повідомив суд, що він не має можливості з`явитись в судове засідання, а тому просить розглядати апеляційну скаргу без його участі.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення,проаналізувавши доводи апеляційної скарги,суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він06 січня 2026 року о17 год. 20 хв. керувавпо вул. Ревуцького, 5 у місті Києві транспортним засобом «Шевролет» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Drager6820», результат огляду 0,88 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.
Із відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . В ході спілкування поліцейських з водієм,у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager».За результатами проведеного огляду встановлено, що в організмі ОСОБА_1 виявлено алкоголь в кількості 0,88 проміле, що свідчить про те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції були зобов`язані доставити ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з огляду на те,, що він заперечував факт вживання алкогольних напоїв, ґрунтуються на неправильному тлумаченні положень статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Саме по собі заперечення особою факту вживання алкогольних напоїв не є тотожним незгоді з результатом проведеного огляду та не свідчить про заявлення нею вимоги щодо проведення повторного огляду у закладі охорони здоров`я.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 під час проведення огляду повідомляв працівникам поліції лише про те, що не вживав алкогольних напоїв, водночас не заявляв клопотання про проведення огляду в закладі охорони здоров`я та не наполягав на здійсненні такого огляду.
За таких обставин у працівників поліції були відсутні підстави вважати, що водій реалізує своє право на проходження повторного огляду у закладі охорони здоров`я, а тому твердження ОСОБА_1 про порушення процедури проведення огляду не знаходять свого підтвердження.
Доводи ОСОБА_1 про те, що наявний у матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не містить моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи.
Як вбачається з дослідженого судом відеозапису, відеофіксація здійснювалася безперервно та відображає весь перебіг подій, починаючи із зупинки транспортного засобу, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу та завершуючи складанням працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення.
При цьому, під час відеофіксації ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції лише про те, що не вживав алкогольних напоїв, проте не заявляв про незгоду з результатами проведеного огляду та не висловлював вимоги щодо проведення огляду у закладі охорони здоров`я. Отже, твердження апелянта про те, що відповідні заперечення були висловлені ним саме під час складання протоколу, спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом.
Крім цього, перед проведенням огляду працівник поліції у присутності ОСОБА_1 здійснив контрольний забір повітря, який підтвердив відсутність сторонніх речовин у вимірювальній системі приладу, після чого запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Будь-яких заперечень щодо використання мундштука чи порядку проведення огляду на той момент водієм не висловлювалося.
Даний факт спростовує доводи апеляційної скарги і про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням установленого порядку, оскільки працівник поліції нібито приніс прилад «Drager» із вже встановленим мундштуком
З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права,на які посилається апелянт в поданій апеляційній скарзі, не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та закриття провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя апеляційної інстанції не вбачає.
Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2026 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз