Справа № 127/23050/26 
Провадження № 3/127/4573/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 липня 2026 року | м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 703118 від 26.06.2026: «26.06.2026 о 02 год 00 хв у місті Вінниця, вулиця Київська 164, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Тойота д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, результат позитивний 1,17 проміле, тестер Drager 0031, ALCOTEST 6820, тест 3826. Дана подія фіксувалась на портативні відеореєстратори 473842, 470765, чим ОСОБА_1 порушив п.2.9 (а) ПДР».
ОСОБА_1 до суду з`явився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, суду пояснив, що не керував транспортним засобомТойота д.н.з. НОМЕР_1 26.06.2026 о 02 год 00 хв у місті Вінниця, вулиця Київська 164, за кермом перебував його товариш ОСОБА_2 .
Захисник ОСОБА_1 – адвока Жовмір О.В., зважаючи на те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП просив закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Допитаний у судовому засіданні свідок  ОСОБА_2 суду повідомив, що 26.06.2026 о 02 год 00 хв саме він перебував за кермом транспортного засобу Тойота д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_1 є його командиром, на момент зупинки працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидінні. З працівниками поліції спілкувався ОСОБА_1 , як особа відповідальна за своїх підлеглих, однак, транспортним засобом ОСОБА_1 не керував.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , показання свідка ОСОБА_2 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, інші письмові докази у справі, дослідивши відеозапис фіксації на портативні відео реєстратори, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, зважаючи на наступне.
Відповідно до статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Частина 1 статті 266 КУпАП вказує, зокрема, що особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зазначає, що: «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Відповідно до п. 1.10 ПДР: водій – це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно з пунктом "v)" частини першої статті 1 ("Визначення") Конвенції про дорожній рух від 8 листопада 1968 року (ратифікована Україною 25.04.1974 року), термін "водій" ("погонич") означає будь-яку особу, яка керує транспортним засобом, автомобілем і т.д. (включаючи велосипеди) або веде по дорогах худобу, стада, упряжних, в`ючних або верхових тварин. Тому, водієм є будь-яка особа, яка керує транспортним засобом, незалежно від наявності в неї посвідчення водія, і на неї поширюються вимоги пунктів 2.5 та 2.9 Правил дорожнього руху України.
Відтак, обов`язковою і необхідною умовою настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, частина 1 статті 130 КУпАП визначає виключно факт керування особою транспортним засобом. 
За відсутності керування особою транспортним засобом – її дії не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Досліджені судом матеріли справи викликають обґрунтовані сумніви у винуватості ОСОБА_1 щодо зазначених у протоколі обставин керування транспортним засобом.
Матеріали справи, зокрема відеозапис з портативного реєстратора патрульних поліцейських, не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Тойота д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння 26.06.2026 о 02 год 00 хв у місті Вінниця, вулиця Київська 164, як про те зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 703118 від 26.06.2026 року.
Із відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Тойота д.н.з. НОМЕР_1 , а саме вчиняв технічні дії водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Що в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Досліджені судом матеріли справи викликають обґрунтовані сумніви у винуватості ОСОБА_1 , та дають підстави стверджувати, що 26.06.2026 о 02 год 00 хв ОСОБА_1 не керував автомобілем Тойота д.н.з. НОМЕР_1 , як-то вбачається з його пояснень, пояснень свідка ОСОБА_2 , відомостями з відеозапису фіксації на портативні відео реєстратори інспекторів патрульної поліції. Відсутність факту керування ОСОБА_1 не спростовується іншими матеріалами справи. Зокрема, рапорт інспектора поліції від 26.06.2026, який є службовим документом, адресованим його керівникові, не містить посилань на докази та мотиви, з яких інспектор поліції вирішив, що водієм був саме ОСОБА_1 ..
Окрім того, надані в суді показання свідка ОСОБА_2 та пояснення ОСОБА_1 узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи. 
Так, згідно з відеозаписом з портативних відеореєстраторів поліцейських, свідок ОСОБА_2 перебував на місці проведення огляду біля автомобіля. ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками патрульної поліції неодноразово заперечував факт керування ним транспортним засобом Тойота д.н.з. НОМЕР_1 . З пояснень ОСОБА_1 та свідка  ОСОБА_2 вбачається, що транспортний засібТойота д.н.з. НОМЕР_1 не належить ОСОБА_1 , а значиться за військовою частиною, в якій ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 проходять військову службу.
Відтак, з досліджених судом матеріалів справи не знайшли свого підтвердження зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини керування ОСОБА_1 26.06.2026 о 02 год 00 хв автомобілем Тойота д.н.з. НОМЕР_1 . Відтак він, не будучи особою, яка керує транспортним засобом, не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.
Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи той факт, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а поясненнями ОСОБА_1 та свідка  ОСОБА_2 , які узгоджуються з іншими матеріалами справи, стверджується, що автомобілем керувала інша особа, та за відсутності інших належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, то в силу положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , як особи, яка не керувала транспортним засобом, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на вищевикладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 130, ст.ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності – закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: