КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 752/13360/24
номер провадження № 22-ц/824/10357/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді | Лапчевської О.Ф.,
суддів | Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання | Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник відповідача Данкулинець А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 березня 2026 року /суддя Мазур Ю.Ю./
за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову
у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року у справі № 752/13360/24 задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 5056180000), що належить на праві власності ОСОБА_3 .
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 05 березня 2020 року № 823/5. Зобов`язано Міністерство юстиції України вчинити дії щодо поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, які були скасовані на підставі вказаного наказу.
27 лютого 2026 року представник позивача - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року, посилаючись на те, що постанова Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року набрала законної сили, позов задоволено, а тому потреба у забезпеченні позову відпала.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 березня 2026 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено. /т. 2 а.с. 77-79/
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 березня 2026 року та ухвалити нове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року, а саме арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 5056180000).
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що постанова Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року набрала законної сили, а тому потреба в забезпеченні позову відпала; Верховний Суд не зупиняв виконання рішення, тому касаційне оскарження не є перешкодою для скасування заходів забезпечення позову. Отже, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, фактично зупинивши виконання судового рішення, яке набрало законної сили, без відповідного рішення Верховного Суду; суд не врахував положення частини 7 статті 158 ЦПК України, згідно з якою заходи забезпечення позову можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову.
Від інших учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Апелянт та відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Міністерства юстиції України, який з`явився у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню на підставі наступного.
Судом встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року у справі № 752/13360/24 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 5056180000), що належить на праві власності ОСОБА_3 .
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року рішення суду першої інстанції скасовано та позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Постанова набрала законної сили з моменту її прийняття.
Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року. Верховний Суд не зупиняв виконання постанови Київського апеляційного суду.
27 лютого 2026 року представник позивача звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 березня 2026 року у задоволенні заяви відмовлено з тих підстав, що на момент вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову розгляд справи не завершено (постанова Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року оскаржується у Верховному Суді), а тому вимоги про скасування заходів забезпечення позову є передчасними.
Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався: статтею 158 ЦПК України про те, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, а відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин; пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що на момент вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову розгляд справи не завершено, оскільки постанова Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року оскаржується на даний час у Верховному Суді, що вказує на передчасність вимог про скасування заходів забезпечення позову; твердження представника позивача достовірно не свідчать про те, що відпали підстави для забезпечення даного позову або ж змінились обставини, що зумовили його застосування, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання.
Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.
Відповідно до частини 7 статті 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
Згідно з частиною 1 статті 273 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини 2 статті 273 ЦПК України, у разі розгляду справи в апеляційному порядку рішення суду апеляційної інстанції, постанова суду апеляційної інстанції набирають законної сили з дня їх прийняття, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року рішення суду першої інстанції скасовано та позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Постанова набрала законної сили з моменту її прийняття, тобто з 10 грудня 2025 року.
Відповідно до частини 8 статті 394 ЦПК України, за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, Верховний Суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії. Як вбачається з матеріалів справи, Верховний Суд не зупиняв виконання постанови Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року, що не заперечується сторонами.
Таким чином, постанова Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року набрала законної сили та підлягає виконанню. Касаційне оскарження зазначеної постанови без зупинення її виконання не є перешкодою для її виконання та не є підставою для продовження дії заходів забезпечення позову понад дев`яностоденний строк, встановлений частиною 7 статті 158 ЦПК України.
Відповідно до частини 7 статті 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову діють протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки постанова Київського апеляційного суду набрала законної сили 10 грудня 2025 року, дев`яностоденний строк дії заходів забезпечення позову сплив 10 березня 2026 року. Заяву про скасування заходів забезпечення позову подано 27 лютого 2026 року - в межах цього строку.
Крім того, відповідно до частини 7 статті 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Потреба в забезпеченні позову відпала, оскільки позов задоволено, рішення набрало законної сили, а тому відсутні підстави для подальшого існування арешту на майно відповідача.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що розгляд справи не завершено, оскільки касаційне оскарження постанови апеляційного суду, яка набрала законної сили, не є перешкодою для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України, розгляд справи в суді першої інстанції завершується ухваленням рішення, яке може бути оскаржене в апеляційному порядку. У даній справі рішення суду першої інстанції скасовано, а постанова апеляційного суду набрала законної сили, що свідчить про завершення розгляду справи по суті з ухваленням остаточного рішення. Касаційне оскарження не є стадією розгляду справи по суті, а є перевіркою законності судових рішень.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права. Суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм процесуального права та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до частини 6 статті 158 ЦПК України, суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки позов задоволено та рішення набрало законної сили, заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.
Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 березня 2026 року - скасувати.
Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.
Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року у справі № 752/13360/24, а саме арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 5056180000), що належить на праві власності ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 11.08.2026 р.

Головуючий: Судді: