СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року м. Харків Справа № 922/833/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий, суддя-доповідач  судді	Попков Д.О.  Стойка О.В., Істоміна О.А.	
розглянувши у письмовому провадженні  апеляційну скаргу	 Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", місто Дніпро,	
на рішення  господарського суду 	 Харківської області 	
ухваленого	14.04.2026 (повний текст підписано 17.04.2026)	
у справі 	№ 922/833/26 (суддя Присяжнюк О.О.) 	
за позовом	Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", місто Дніпро	
до  	Приватного акціонерного товариства "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат", Харківська обл.	
про	стягнення коштів	
В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції:
1. Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі – Позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат" (далі – Відповідач) з вимогами про стягнення штрафу у розмірі 50610,00 грн., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн.
2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/833/26. Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
3. Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.04.2026 у справі №922/833/26 позовні вимоги задоволено частково - стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" штраф у розмірі 10 122,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2662,40 грн. 
4. Означене рішення суду обґрунтоване тим, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у накладній, засвідчено належними та допустимими доказами - комерційним актом №450003/78 від 14.08.2025, який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.
Провізна плата за перевезення вантажу відповідно до залізничної накладної №44817914 у вагоні №67924027 становить 10 122,00 грн.
Згідно з приписами ст. 118, 122 Статуту залізниць України, заявлений штраф у п`ятикратному розмірі, нарахований на підставі комерційного акту, від провізної плати становить 50 610,00 грн.
4.1. Здійснивши арифметичну перевірку нарахованого Позивачем на підставі ст. 118 Статуту залізниць України штрафу, судом було встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, а вимоги про його стягення - правомірними.
4.2. Місцевий суд зауважував, що Позивач не довів ані настання, ані обґрунтовану можливість настання будь-яких негативних наслідків від вчиненого відповідачем порушення, а стягнення штрафу в заявленому розмірі за факт неправильного зазначення особою маси вантажу в накладній не може вважатись розумним та справедливим.
Відтак, за висновком суду, враховуючи ступінь виконання зобов`язання Відповідачем, майновий стан сторін, відсутність доказів понесення Позивачем збитків у результаті дій відповідача, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, у даному випадку стягнення штрафу з відповідача у розмірі 50 610,00 грн є надмірним, не відповідає критерію обґрунтованості відповідальності та неспівмірне з наслідками порушення.
Суд зазначав, що відповідальність за недоведеності умисно недобросовісних дій відправника з метою заподіяння шкоди залізниці, а також за недоведеності завдання збитків залізниці не може мати наслідком стягнення п`яти провізних плат. Застосування такого розміру штрафної санкції не відповідає ступеню порушення та є надмірним тягарем для учасника у сфері перевезення залізничним транспортом.
Отже, стягнення штрафу у заявленому розмірі не відповідатиме критерію співмірності.
4.3. Разом з цим, місцевий суд зазначав, що, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
Відповідно до розпорядженням начальника Харківської обласної військової адміністрації № 273 В від 02 квітня 2025 року, АТ «Новоселівський ГЗК» було визнано критично важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, 19 березня 2026 року розпорядженням начальника Харківської обласної військової адміністрації № 204 В – АТ «Новоселівський ГЗК» було підтверджено статус підприємства, установи, організації, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
Місцевий суд керуючись принципами справедливості та співмірності з наслідками порушення дійшов висновку про зменшення розміру штрафу до 1-ї провізної плати, тобто до 10 122,00 грн.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:
5. Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", місто Дніпро, частково не погодившись з ухваленим рішенням Господарського суду Харківської області від 14.04.2026 у справі №922/833/26, звернулось з апеляційною скаргою на означене рішення суду, якою просило:
- поновити строк на подання апеляційної скарги;
- рішення Господарського суду Харківської області від 14.04.2026 в частині відмови у задоволені позову у сумі 40 488 грн.00 коп. скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог повністю;
- витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.
6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначив, що:
6.1. Відповідно до положень статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України штраф стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено. Тому суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що позивач не довів ані настання, ані обґрунтовану можливість настання будь - яких негативних наслідків від вчиненого відповідачем порушення.
При застосуванні статті 118 Статуту залізниць слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею на станції призначення або під час перевезення та на станції відправлення після пред`явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.
У даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, якими чітко визначено розмір штрафу. Позивач та відповідач є господарюючими суб`єктами та несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності.
6.2. Відповідачем не надано сертифіката Торгово-промислової палати України, яким би засвідчувалася дія обставин непереборної сили. Крім того, особа звільняється від відповідальності у зв`язку з дією обставин непереборної сили у тому випадку, коли саме вказані обставини перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із неможливістю виконання такого зобов`язання належним чином.
У цьому випадку відповідачем порушено зобов`язання в частині зазначення у залізничній накладній маси відправленого вантажу. Тобто, вказані обставини є наслідком суб`єктивної поведінки учасника господарських правовідносин, а не виникнення обставин непереборної сили.
Отже, Відповідачем не надано належних доказів, що даний випадок є винятковим або наявні будь-які обставини, з якими закон пов`язує можливість зменшення нарахованих боржнику штрафних санкцій. 

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:
7. Приватним акціонерним товариством "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат" в межах визначеного апеляційним судом строку, наданий відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, наголошуючи на законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення суду, зазначає, що:
7.1. Суд першої інстанції вірно зазначив, що ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності обставин, які маю істотне значення. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язань боржником; причини неналежного виконання або не виконання зобов`язань, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Відсутність у Статуті залізниць України норми про можливість зменшення неустойки за клопотанням боржника не може обмежувати право останнього на звернення до суду з клопотанням на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України. Суд має розглянути таке клопотання з урахуванням наведених заявником доводів та конкретних обставин справи.
Положення ст. 551 ЦК України при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій є універсальним у правозастосуванні (п. 8.26. постанови Верховного суду України від 09.03.2023 у справі № 902/317/22).
Норми Статуту залізниць України не містять заборони щодо зменшення судом розміру неустойки (штрафу), який підлягає стягненню з відправника. Також Статутом залізниць України не врегулювано питання зменшення розміру штрафу, на відміну від Цивільного кодексу України, який має вищу юридичну силу у порівнянні зі Статутом залізниць України.
Статут залізниць України свідчить, що ним передбачена відповідальність для обох учасників перевезення. При цьому, максимальна відповідальність (в частині штрафів) залізниці становить 30% провізної плати та стягується за затримку доставки вантажу на більш ніж 4 дні. Відповідальність (в частині штрафів) вантажовідправника врегульована по іншому - 500% провізної плати у випадках, визначених ст. 118, 122 Статуту залізниць України, 200% у випадках, передбачених ст. 36, 97 Статуту залізниць України.
Проте, відповідальність, що передбачена Статутом залізниць України, за ненавмисні дії вантажовідправника з метою заподіяння шкоди залізниці, не може мати наслідком стягнення ще п`яти провізних плат, понад одну, яку залізниця вже одержала. Застосування такого розміру штрафної санкції не відповідає ступеню порушення та очевидно є надмірним тягарем для будь якого учасника у сфері перевезення залізничним транспортом.
Про неспівмірність такого штрафу свідчить ще й той факт, що сума штрафу по спірному вагону становить 50610 грн., що перевищує вартість вантажу в залізничному вагоні № 67924027. Адже, вартість піску кварцового марки ПК-030-З згідно укладеного договору складає 528 грн. з ПДВ., а відтак вартість недовантаження по документах у спірному вагоні становить 2534 грн. 40 коп., що в 20 разів менше суми штрафу, при цьому вартість вантажу
у вагоні № 67924027 складає 36960 грн. з ПДВ, що на 37 % менше виставленого штрафу.
7.2. Суд першої інстанції також врахував ту обставину, що зазначення в залізничній накладній АТ «Новоселівський ГЗК» неправильних даних маси вантажу (а саме зазначення більшого розміру вантажу – 70000 кг, а ніж фактичний розмір вантажу - 65200) ніяким чином не вплинула на правильну та безпечну організацію руху залізничного транспорту та не було завдано будь-яких збитків.
При цьому, Позивач, як і в позовній заяві, так і в апеляційні скарзі, не зазначає, яким чином не довантаження залізничного вагону № 67924027 порушило безпеку руху, які це мало негативні наслідки, яким чином внесення до залізничної накладної маси вантажу більшої, аніж фактично було завантажено до вагону, вплинуло на безпеку залізничного руху.
7.3. Відповідач не заперечує того факту, що залізниця має важливе значення для країни, особливо під час повномасштабного вторгнення РФ. Але, не потрібно нівелювати вклад інших підприємств, які також здійснюються свою діяльність в умовах воєнного стану. Відповідач, також має важливе стратегічне значення для країни, що підтверджується розпорядженням Харківської обласної військової адміністрації № 273 В від 02.04.2025 та № 204 В від 19.03.2026 про визнання критично важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Адже, продукція відповідача використовується та є основою для виготовлення скла, в тому числі медичного,
будівельних сумішів тощо; поставка піску здійснюється для газовидобувних компаній, підприємств, що здійснюють ремонт автодоріг та мостів, будівництва підземних укриттів та інших об`єктів критичної інфраструктури, що випускають будівельну продукцію, здійснюють будівництво фортифікаційних споруд.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:
8. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 05.05.2026р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Істоміна О.А.
9. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 відкрито апеляційне провадження у справі №922/833/26 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", місто Дніпро на рішення Господарського суду Харківської області від 14.04.2026 (повний текст підписано 17.04.2026) та призначено розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження, про що поінформовано учасників справи шляхом надсилання копії цієї ухвали.
10. Враховуючи викладене в п.п.8, 9 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Істоміна О.А. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.
11. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:
12. Як вбачається з наявних матеріалів справи та встановлено місцевим судом, відповідно до електронного повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-30773938/2020-001 від 16.03.2020 року АТ «Укрзалізниця» засвідчило прийняття від ПрАТ «НОВОСЕЛІВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом. 
13. ПрАТ «НОВОСЕЛІВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» було приєднано АТ «Українська залізниця» до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.
14. Предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1 Договору).
14.1. Згідно з п. 1.4 Договору надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів, зокрема, накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами. 
14.2. Договір є публічним договором, за яким Перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковим для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. (п. 1.5. Договору). 
14.3. Відповідно до п. 1.6. Договору Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП). 
14.4. Згідно з п. 1.7 Договору Договір укладається шляхом надання Перевізником пропозиції укласти Договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти Договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами Договору. 
14.5. У п. 7.3. Договору встановлено, що строк позовної давності за вимогами Перевізника до Замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить три роки.
15. У липні 2025 року від ПрАТ «НОВОСЕЛІВСЬКИЙ ГЗК» по накладній № 44817914 зі станції Кварцовий Південної залізниці на станцію Вільногірськ Придніпровської залізниці було прийнято до перевезення вагон №67924027 з вантажем «Пісок кварцовий, крім будівельного».
16. 14.08.2025 при проходженні вагону по ст. Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі акту загальної форми №411 від 14.08.2025 було проведено контрольне зважування вагону №67924027 на справних 150-ти тонних електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол заводський номер №032, держ. повірка 31.01.2025, прийнятих до обліку службою роботи станцій регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».
У результаті було встановлено, що маса вантажу, вказана відправником в залізничній накладній №44817914 у графі «маса вантажу в кг, визначена відправником», не відповідає масі вантажу, встановленій при проведенні контрольного зважування вантажу, різниця складає 4800 кг (65 200 кг замість 70 000 кг).
За наслідками контрольного зважування станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровсьої залізниці повідомлено на станцію відправлення Кварцовий Південної залізниці.
17. У зв`язку з вищезазначеним, відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України та п. 4 "Правил складання актів”, затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 року № 334, складено комерційний акт № 450003/78 від 14.08.2025 року.
18. Як зазначав Позивач, по прибуттю вагону №67924027 на станцію призначення Вільногірськ Придніпровської залізниці за результатами перевірки вантажу у вагоні, котрий прибув з комерційним актом попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/78 від 14.08.2025 року, не було виявлено різниці між даними акту, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, про що зроблена відмітка в розділі «Є» комерційного акту №450003/78 від 14.08.2025 року.
Комерційний акт попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/78 від 14.08.2025 зареєстровано на станції призначення під №450003/78/2 від 14.08.2025 року відповідно до п. 62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003р. №147-Ц. 
19. Згідно з накладною №44817914 сума провізної плати, нарахованої відправнику по станції відправлення складає: за вагон №67924027 - 10122,00 грн.
У зв`язку із неправильним зазначенням відповідачем кількості вантажу у вагоні, на підставі ст. 118 Статуту залізниць України, з урахуванням провізної плати за всю відстань перевезення, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 50 610,00 грн.
20. Заперечуючи проти позовної заяви Приватне акціонерне товариство "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат" зазначало, що працівниками АТ «Новоселівський ГЗК» 09 серпня 2025 року було здійснено зважування залізничного вагону № 67924027 з вантажем – пісок кварцовий, за допомогою засобів вимірювальної техніки 150 тонних тензометричних вагонних вагах «ПУЛЬСАР ВТВ-1СБ, заводський номер 253», що підтверджується «Протоколом зважування вагонів», результати зважування: брутто 93000 кг, тара 23000 кг, нето 70000 кг. На підставі отриманих відомостей за результатами зважування залізничного вагону № 67924027, АТ «Новоселівський ГЗК», відповідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України 08.06.2011 № 138), було здійснено оформлення 11 серпня 2025 року залізничної накладної № 44817914. 
Таким чином, у відповідності до встановлених вимог АТ «Новоселівський ГЗК» здійснювало зважування завантаженого вагону на придатних вагонних вагах, а тому допустити внесення неправдивих даних щодо маси вантажу в залізничній накладній є неможливим. У той же час, технічна похибка під час зважування вантажу або людський фактор можуть мати місце в роботі будь якого підприємства.
20.1. У позовній заяві Позивач не зазначав про спричинення йому матеріальної шкоди в результаті порушення, що мало місце, на думку позивача. Штраф, який заявлено позивачем до стягнення, не має компенсаторного характеру. Проте, на думку Відповідача, він є додатковим засобом отримання прибутку, про що також свідчить аналогічна позовна заява, яка подана позивачем до Господарського суду Харківської області про стягнення з АТ «Новоселівський ГЗК» коштів у розмірі 50610 грн (справа № 922/1019/26).
20.2. Позивачем не було виконано обумовлені між сторонами умови врегулювання спірного питання, не було повідомлено про нарахування штрафу у зв`язку із невірним зазначеним маси вантажу в залізничній накладній, у зв`язку з чим АТ «Новоселівський ГЗК» не мав можливості вирішити питання зі сплати нарахованого штрафу шляхом мирного врегулювання, тим самим запобігти додатковим витратам у вигляді сплати судового збору.
21. 31.03.2026 від Приватного акціонерного товариства "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат" надійшло клопотання (вх.№ 7622/26), в якому Відповідач просив зменшити розмір штрафу до суми, еквівалентної одній провізній платі за спірний вагон, у розмірі 10122 грн.
21.1. Обґрунтовуючи вказане клопотання, Відповідач просив суд врахувати той факт, що відповідно до розпорядженням начальника Харківської обласної військової адміністрації № 273 В від 02 квітня 2025 року АТ «Новоселівський ГЗК» визнано критично важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, 19 березня 2026 року розпорядженням начальника Харківської обласної військової адміністрації № 204 В АТ «Новоселівський ГЗК» підтверджено статус підприємства, установи, організації, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
21.2. Відповідач зазначав, що продукція, яка виготовляється підприємством, використовується та є основою для виготовлення скла, в тому числі медичного, будівельних сумішів тощо; природній пісок підприємства, на підставі укладених договорів, поставляється для газовидобувних компаній, підприємств, що здійснюють ремонт автодоріг та мостів, будівництво підземних укриттів та інших об`єктів критичної інфраструктури, що випускають будівельну продукцію, здійснюють будівництво фортифікаційних споруд, забезпечення роботи житлово-комунального господарства територіальної громади, виготовлення скла тощо. Продукція підприємства поставляється не лише підприємствам розташованих на території Харківської області, а також в різні регіони країни Житомирська обл., Київська обл., Полтавську обл., м. Ужгород. Продукція підприємства поставляється також до країн Європейського Союзу – Литва, Польща. З червня 2024 року підприємство здійснює поставку продукції до Туреччини. З огляду на викладене, діяльність підприємства є важливою та критичною в умовах введення військового стану. З початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, АТ «Новоселівський ГЗК» не припиняє свою господарську діяльність. При цьому, виробничі потужності підприємства розташовані на території можливих бойових дій, щодо якої не визначено дати припинення можливості бойових дій.
21.3. Відповідач зауважував, що плата за перевезення вагону № 67924027 становила 10122 грн, а враховуючи зазначення в документах меншої маси вантажу близько 6,8%, позивач просить стягнути крім вже сплаченої провізної плати ще додатково штраф у розмірі 50610 грн. Розмір штрафу, що має намір стягнути Позивач, значно перевищує розмір провізної плати, в той час, як зазначення в залізничній накладній АТ «Новоселівський ГЗК» неправильних даних маси вантажу (а саме зазначення більшого розміру вантажу 70000 кг, а ніж фактичний розмір вантажу - 65200) ніяким чином не вплинула на правильну та безпечну організацію руху залізничного транспорту.
Про неспівмірність такого штрафу, на переконання відповідача, свідчить ще й той факт, що сума штрафу перевищує вартість вантажу в залізничному вагоні № 67924027. Адже вартість піску кварцового марки ПК-030-З згідно укладеного договору складає 528 грн. з ПДВ., а відтак вартість недовантаження по документах у спірному вагоні становить 2534 грн. 40 коп., що в 20 разів менше суми штрафу, при цьому вартість вантажу у вагоні № 67924027 складає 36960 грн. з ПДВ, що на 37 % менше виставленого штрафу.
21.4. Крім того, жодних збитків залізниці невірне зазначення маси вантажу не завдало, більш того - наявність у вагоні меншої ваги вантажу зменшує масу поїзда, а відтак і витрати локомотивом пального, що в певній мірі призводить до економії витрат залізниці на переміщення вагону.
22. 31.03.2026 від Приватного акціонерного товариства "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат" надійшло клопотання про витребування доказів (вх.№ 7628/26), в якому Відповідач просив витребувати у Позивача лист-відповідь 3Д-02-05/5702н від 02.10.2025.
23. Відносно означених обставин спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів Цивільного кодексу України (далі - ЦК), Статуту залізниць України (далі - Статут) та Закону України «Про залізничний транспорт».

VІ. Оцінка апеляційного суду:
24. За змістом приписів ст.ст.15,16 ЦК та ст.ст. 4,5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) можливість задоволення позовних вимог передбачає доведення заявником позову (ст.ст.13,74 ГПК) та встановлення судом такої сукупності обов`язкових умов: наявність та приналежність позивачеві захищуваного суб`єктивного права або легітимного інтересу (а); порушення (невизнання чи оспорювання) означеного права чи інтересу з боку визначеного відповідача (б); належність та ефективність обраного способу судового захисту (в). 
25. Суть апеляційного перегляду полягає у ревізії висновків місцевого суду щодо наявності підстав для зменшення штрафу, нарахованого Акціонерним товариством «Українська залізниця» відповідно до статей 118, 122 Статуту за неправильне зазначення Відповідачем маси вантажу у залізничній накладній №44817914, у світлі таких аргументів Апелянта:
- неправильного застосування місцевим судом положень статей 118, 122 Статуту, статті 551 ЦК та статті 233 Господарського кодексу України при вирішенні питання про зменшення розміру штрафу, оскільки встановлена законом санкція застосовується за сам факт допущеного порушення незалежно від настання негативних наслідків для перевізника (1);
- недоведеності Відповідачем наявності виняткових обставин, які б обумовлювали зменшення штрафу, з огляду на відсутність належних доказів існування таких обставин та їх причинного зв`язку з допущеним порушенням (2).
26. Колегія суддів зазначає, що встановлені місцевим господарським судом обставини щодо факту неправильного зазначення Відповідачем маси вантажу у залізничній накладній, наявності підстав для застосування відповідальності, передбаченої статтями 118, 122 Статуту, а також правильності визначення Позивачем розміру штрафу учасниками справи не оспорюються, а відтак предметом апеляційного перегляду є виключно правомірність зменшення судом першої інстанції розміру штрафу.
Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Наведена норма наділяє суд дискреційними повноваженнями щодо вирішення питання про зменшення розміру неустойки у кожному конкретному випадку з урахуванням установлених обставин справи, принципів справедливості, добросовісності та розумності, а також необхідності забезпечення балансу інтересів сторін. При цьому перелік обставин, які мають істотне значення для застосування такого повноваження, законом не визначений, а тому їх оцінка здійснюється судом залежно від фактичних обставин конкретної справи.
27. Доводи Апелянта про неправильне застосування місцевим господарським судом положень Господарського кодексу України при вирішенні питання щодо зменшення штрафу є юридично неспроможними, оскільки спірні правовідносини виникли після 28.08.2025, коли Господарський кодекс України втратив чинність у зв`язку з введенням у дію Закону України №4196-ІХ, а тому його положення не підлягали застосуванню до цих правовідносин.
Разом із тим колегія суддів погоджується, що місцевий господарський суд, обґрунтовуючи можливість зменшення штрафу, безпідставно послався, поряд із положеннями ст. 551 ЦК, також на положення Господарського кодексу України. Однак зазначене не призвело до неправильного вирішення спору, оскільки висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення штрафу ґрунтується також на положеннях ч.3 ст. 551 ЦК, яка є належною та достатньою правовою підставою для реалізації судом відповідних дискреційних повноважень.
28. Колегія суддів зазначає, що штраф, передбачений ст.ст. 118, 122 Статуту, підлягає стягненню за сам факт допущення відповідного порушення незалежно від настання збитків. Саме з цих підстав суд першої інстанції обґрунтовано визнав правомірним нарахування Позивачем штрафу у п`ятикратному розмірі провізної плати.
28.1. Разом із тим наведена обставина сама по собі не виключає можливості застосування судом ч.3 ст.551 ЦК, яка передбачає право суду за наявності визначених законом підстав зменшити розмір неустойки, адже вказаний штраф виник у межах договірних правовіднсин сторін з перевезення вантажу, тоді як підзаконний статус Статуту та сфера його регулювання, що не охоплює поноваження суду, за змістом ст.4 ЦК унеможливлює в принципі конкуренцію його приписів (які також не містять заборони на зменшення неустойки) із застосовними у розглядуваному випадку відповідними приписами ЦК. Отже, відсутність необхідності доведення збитків для виникнення відповідальності не позбавляє суд права оцінити співмірність заявленої до стягнення санкції та інші істотні обставини справи при вирішенні питання щодо її зменшення.
28.2. Беручи до уваги, що Позивач відноситься до сфери державного сектору економіки, заявлені ним позовні вимоги цілком правомірно розглядати в аспекті приписів ст. 1 ратифікованого Україною Першого протоколу ЄКПЛ від 1950р. з точки зору дотримання умов правомірного втручання у право "мирного володіння" майно, одним з яких (умов) є вимоги щодо пропорційності втручання, яка узгоджується із принципом, закріпленим ст.15 ГПК. У цьому контексті доводи Відповідача, відображені у п.21.3. цієї постанови, є слушними та підлягають врахуванню, а Апелянтом по суті не спростовані.
29. Не приймаються колегією суддів і доводи Апелянта про недоведеність Відповідачем виняткових обставин у зв`язку з відсутністю сертифіката Торгово-промислової палати України та причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами і допущеним порушенням. Питання про зменшення штрафу у цій справі вирішувалося не з підстав звільнення Відповідача від відповідальності внаслідок дії обставин непереборної сили, а шляхом реалізації судом дискреційних повноважень, передбачених ч.3 ст. 551 ЦК. За таких обставин наявність/відсутність сертифіката Торгово-промислової палати України та встановлення причинного зв`язку між воєнним станом і допущеним порушенням не входять до предмета доказування у цій справі та не мають правового значення для вирішення питання щодо зменшення розміру штрафу.
30. Оцінюючи наявність підстав для застосування ч.3 ст. 551 ЦК, колегія суддів враховує, що допущене Відповідачем порушення полягало у зазначенні в перевізному документі більшої маси вантажу, ніж була фактично завантажена до вагона. При цьому матеріалами справи підтверджено відсутність перевищення вантажопідйомності вагона, а також будь-яких доказів того, що таке порушення створило загрозу безпеці руху залізничного транспорту або спричинило чи могло спричинити негативні наслідки для Позивача. Крім того, матеріали справи не містять доказів завдання Позивачу збитків чи інших несприятливих наслідків у зв`язку з допущеним порушенням.
31. Колегія суддів також бере до уваги, що Відповідач є підприємством, віднесеним до критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, діяльність якого здійснюється в умовах воєнного стану та має важливе значення для забезпечення потреб держави, а тому стягнення штрафу у розмірі, який значно перевищує як вартість послуг з перевезення вантажу, так і його вартість за умов відсутності доказів (та навіть йомовірності, адже недовантаження не спричиняє надмірного фізичного впливу на залізничну інфраструктуру, з яким може пов`язувати негативні наслідки) завдання шкоди Позивачеві, перетворює штраф на каральну неустоку та спосіб додаткового збагачення Позивача.
Зазначені обставини не звільняють Відповідача від відповідальності за допущене порушення, однак у сукупності з відсутністю перевищення вантажопідйомності вагона, відсутністю негативних наслідків для безпеки руху та недоведеністю заподіяння Позивачу будь-якої шкоди можуть бути враховані судом при вирішенні питання щодо співмірності застосованої санкції.
Наразі, запроваджене місцевим судом зменшення належного до стягення штрафу забезпечує баланс інтересів сторін та досягнення легітимної мети його запровадження - забезпечення відповідності між вказаним та фактичними параметрами вантажу.
32. За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що місцевий господарський суд, незважаючи на помилкове посилання на положення Господарського кодексу України, дійшов правильного висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафу на підставі ч.3 ст.551 ЦК. Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в цій частині колегія суддів не вбачає.
33. Оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, які ст.277 ГПК визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", місто Дніпро залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.
34. За змістом ст.129 ГПК такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Будь-яких інших витрат, передбачених ч.3 ст.123 ГПК сторонами у відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.124 цього Кодексу до розгляду не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", місто Дніпро на рішення Господарського суду Харківської області від 14.04.2026 (повний текст підписано 17.04.2026) у справі №922/833/26 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Харківської області від 14.04.2026 (повний текст підписано 17.04.2026) у справі №922/833/26 залишити без змін.
3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", місто Дніпро.
4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 21.07.2026. (у період з 06.07.2026 по 20.07.2026 головуючий та член судової колегії перебували у відпустці). 

Головуючий суддя Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка 

Суддя О.А. Істоміна