ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА

Справа № 646/5551/26 
№ провадження 2/646/4015/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2026 року      місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі
головуючої судді Іщенко О. В.,
секретар судового засідання Петренко А. О.,
учасники справи:
представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Усенко М. І.,
відповідачка ОСОБА_1 ,
представник відповідачки ОСОБА_2 ,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова відповідно до приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в особі представника Усенка Михайла Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та відповідачки; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі
До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в особі представника Усенка М. І. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8500506 від 16 вересня 2019 року у розмірі 32 150,00 гривень.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 вересня 2019 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 8500506, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 10 000,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі та надало відповідачці кредит на потрібну їй суму, а відповідачка, у свою чергу, умов кредитного договору не виконала.
Позивач зазначає, що ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», укладаючи кредитний договір, вчинили дії, визначені статтями 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію» - відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
20 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги № 47-МЛ.
Відповідно до умов даного договору відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 8500506 від 16 вересня 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачкою.
Сума заборгованості відповідачки станом на дату звернення до суду становить 32 150,00 гривень та складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 10 000,00 гривень, простроченої заборгованості за сумою відсотків - 15 950,00 гривень, простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту - 1 200,00 гривень та заборгованості по штрафах/пені - 5 000,00 гривень.
Ураховуючи викладені вище обставини, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 8500506 від 16 вересня 2019 року у розмірі 32 150,00 гривень, витрати зі сплати судового збору у сумі 2 662,40 гривні та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 гривень.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні.
З метою забезпечення повного та об`єктивного з`ясування обставин справи ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова було задоволено клопотання представника позивача про витребування у Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» доказів.

29 червня 2026 року засобами системи «Електронний суд» від представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Підодвірного Т. І. надійшов відзив на позовну заяву.

В обгрунтування доводів відзиву зазначено, що позивачем не доведено факту укладення між сторонами договору про споживчий кредит № 8500506 від 16 вересня 2019 року. 
На думку представника відповідачки, надана позивачем копія кредитного договору не містить підписів сторін, а доказів його підписання електронним підписом, ідентифікації відповідачки та первісного кредитодавця, а також цілісності й незмінюваності електронного документа позивачем не надано, тому, подана копія договору не підтверджує належним чином виникнення між сторонами кредитних правовідносин та погодження істотних умов кредитування.
Також, стороною відповідачки заперечується факт набуття позивачем права вимоги за спірним зобов`язанням, оскільки наданий договір факторингу та витяг із реєстру боржників не містять достатніх відомостей, які б підтверджували відступлення права вимоги саме до неї за договором № 8500506. Належні докази оплати за договором факторингу позивачем не надано.
Окремо представник позивачки заперечив щодо правильності розрахунку заборгованості, зазначивши, що відповідно до умов наданого позивачем договору строк кредитування становив 30 днів, а доказів зміни цього строку чи продовження договору позивач не надав. Тому, безпідставним є нарахування процентів після закінчення строку кредитування.
Окрім того, представник відповідачки заперечив проти стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу, уважаючи їх неспівмірними зі складністю справи, ціною позову та обсягом виконаної адвокатом роботи, а також зазначив про відсутність належних доказів фактичної оплати таких послуг.
Ураховуючи викладене вище, ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
01 липня 2026 року від Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів.

У судове засідання, призначене на 27 липня 2026 року, представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі.

Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв/клопотань до суду не надходило.

На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

16 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8500506, який підписано сторонами договору у електронному вигляді.
Відповідно до положень розділу 1. зазначеного вище кредитного договору позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений пунктом 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у пункті 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Сума кредиту становить 10 000,00 гривень.
Кредит надається строком на 30 днів з 16 вересня 2019 року.
Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 16.10.2019.
Комісія за надання кредиту - 1 200,00 гривень, яка нараховується за ставкою 12,00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Проценти за користування кредитом - 4 500,00 гривень, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована.
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
У разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно із умовами договору, позичальник, починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного у пункті 1.4. цього договору з урахуванням угод про продовження строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню у розмірі 2,00 відсотків від загальної суми кредиту одержаного позичальником за цим договором.
У додатку № 1 до кредитного договору № 8500506 від 16 вересня 2019 року наведено графік платежів.
Як зазначає позивач, кредитний договір № 8500506 від 16 вересня 2019 року та додатки до нього були підписані ОСОБА_1 у електронній формі за допомогою електронного ідентифікатора, відправленого на її номер телефону.
На підтвердження цього факту до матеріалів позовної заяви додано довідку, складену уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», згідно із якою ОСОБА_1 , з якою укладено договір про споживчий кредит № 8500506 від 16 вересня 2019 року, була ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Z19061», дата та час відправки одноразового ідентифікатора позичальнику 16.09.2019 16:46:07, номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор - НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що у кредитному договорі № 8500506 від 16 вересня 2019 року у графі «Позичальник» зазначені персональні дані ОСОБА_1 , а у додатку № 1 до нього у графі «Позичальник» зазначено « ОСОБА_1 ».
У якості підтвердження перерахування кредитодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» позичальниці ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 10 000,00 гривень на виконання умов, укладеного між ними 16 вересня 2019 року кредитного договору № 8500506, до матеріалів позовної заяви додано платіжне доручення № 7757 від 16 вересня 2019 року, яке містить підпис уповноваженої особи та печатку Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан».
З наданої Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» інформації встановлено, що надати відомості про надходження на банківську картку № НОМЕР_2 грошових коштів у розмірі 10 000,00 гривень у період з 16 вересня 2019 року по 23 вересня 2019 року не убачається можливим, оскільки ідентифікувати особу, якій належить зазначена картка, не вдалось.
Матеріали позовної заяви також містять відомості, надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 8500506 за період з 16 вересня 2019 року по 06 січня 2020 року включно.
Згідно із випискою з особового рахунку за кредитним договором № 8500506 від 16 вересня 2019 року, станом на 14 квітня 2026 року (включно) ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 150,00 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 10 000,00 гривень, простроченої заборгованості за комісіями - 1 200,00 гривень, простроченої заборгованості за відсотками - 15 950,00 гривень, заборгованості по штрафам/пені - 5 000,00 гривень.
20 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 47-МЛ.
У пункті 6.2.3. вказаного договору сторони погодили, що права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання новим кредитором та кредитором умов, що визначені цим пунктом є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається.
Відповідно до пункту 7.1. договору в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги новий кредитор протягом п`яти робочих днів від дати підписання цього договору сплачує кредиторові плату у розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 3 872 095,67 гривень.
Згідно із пунктом 8.1. договору кредитор зобов`язаний протягом 180 робочих днів з моменту підписання цього договору передати новому кредитору всю документацію щодо права вимоги до боржників зазначених у реєстрі.
З пункту 8.2. договору встановлено, що факт здійснення між сторонами приймання-передачі документації підтверджується відповідним актом приймання-передачі, підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі сторін.
20 лютого 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «Мілоан» у якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги грошові кошти у розмірі 3 872 095,67 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 17678 від 20 лютого 2020 року.
У той же день сторони договору відступлення прав вимог № 47-МЛ від 20 лютого 2020 року підписали акт приймання-передачі реєстру боржників до договору відступлення прав вимог.
Як встановлено із витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 47-МЛ від 20 лютого 2020 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8500506 від 16 вересня 2019 року на загальну суму у розмірі 32 150,00 гривень, яка складається з: залишку тіла кредиту - 10 000,00 гривень, залишку по відсотках - 15 950,00 гривень, залишку по комісіях - 1 200,00 гривень та заборгованості по штрафах/пені - 5 000,00 гривень.
Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», яке набуло право вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», як кредитодавцем, та фізичною особою ОСОБА_1 - споживачем фінансових послуг.
Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються учасниками цивільної справи.
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно із частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Суд уважає, що надані позивачем докази у своїй сукупності є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту переходу до нього права вимоги за кредитним договором, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачкою.
Зокрема, договір відступлення прав вимоги № 47-МЛ від 20 лютого 2020 року містить умови щодо порядку та моменту переходу права вимоги.
Відповідно до пункту 6.2.3 вказаного договору право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання договору сторонами, а виконання сторонами умов, визначених цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій чи оформлення окремих документів.
На підтвердження виконання умов договору позивачем надано платіжне доручення № 17678 від 20 лютого 2020 року, яким підтверджується здійснення оплати за договором відступлення прав вимоги, а також акт приймання-передачі реєстру боржників від 20 лютого 2020 року, що свідчить про передачу новому кредитору реєстру боржників відповідно до умов договору.
Окрім того, із витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 47-МЛ від 20 лютого 2020 року убачається, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 8500506 від 16 вересня 2019 року із зазначенням розміру заборгованості.
Оцінивши наведені докази суд доходить висновку, що вони є взаємоузгодженими, підтверджують факт укладення договору відступлення права вимоги, виконання його сторонами та включення зобов`язання відповідачки до переліку переданих прав вимоги.
За таких обставин суд уважає доведеним факт набуття позивачем права вимоги до відповідачки за кредитним договором № 8500506 від 16 вересня 2019 року.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із приписами частин першої та третьої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно із приписами частин першої, четвертої, п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору.
У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу.
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно із приписами статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до пунктів 5) та 6) частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частин третьої та шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частин першої - третьої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 8500506 від 16 вересня 2019 року у розмірі 32 150,00 гривень, обгрунтував право вимоги до відповідачки тим, що між нею та первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», було укладено кредитний договір, який відтворений шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на її номер телефону.
За твердженням позивача, кредитний договір № 8500506 було підписано ОСОБА_1 електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора «Z19061», який було відправлено на номер телефону НОМЕР_1 . 
На підтвердження зазначених обставин позивачем надано довідку, складену первісним кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан».
Разом із тим, суд критично оцінює наведені позивачем обставини щодо підписання кредитного договору саме ОСОБА_1 за допомогою зазначеного одноразового ідентифікатора.
Сам по собі факт зазначення у кредитному договорі персональних даних відповідачки, номера телефону та відображення інформації про використання одноразового ідентифікатора не є безумовним підтвердженням того, що договір був підписаний саме відповідачкою у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію».
Так, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що номер телефону НОМЕР_1 на момент укладення кредитного договору належав саме ОСОБА_1 або перебував у її користуванні, як абонентський чи фінансовий номер телефону.
Надана позивачем довідка, складена Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» зазначених обставин не підтверджує. 
Відтак суд доходить висновку, що надані позивачем докази не підтверджують факт укладення кредитного договору № 8500506 саме ОСОБА_1 у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Окрім того, суд критично оцінює посилання позивача на платіжне доручення № 7757 від 16 вересня 2019 року як на доказ надання відповідачці кредитних коштів у розмірі 10 000,00 гривень.
Зазначене вище платіжне доручення підтверджує лише факт ініціювання первісним кредитором відповідної платіжної операції, однак саме по собі не підтверджує її фактичного виконання та зарахування коштів на рахунок отримувача.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що банківська картка № НОМЕР_2 , на яку, за твердженням позивача, були перераховані кредитні кошти, належала саме ОСОБА_1 або перебувала у її користуванні.
З відповіді, наданої Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», встановлено, що за інформацією про надходження на рахунок банківської картки № НОМЕР_2 коштів у розмірі 10 000,00 гривень у період з 16.09.2019 по 23.09.2019 неможливо ідентифікувати особу, якій належала відповідна картка.
Отже, інформація, надана Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», не підтверджує належність банківської картки № НОМЕР_2 саме ОСОБА_1 та не встановлює будь-якого зв`язку між відповідачкою і картковим рахунком, на який, за твердженням позивача, були перераховані кредитні кошти.
Матеріали справи не містять банківської виписки за відповідним картковим рахунком, підтвердження успішного виконання платіжної операції чи інших належних доказів, які б свідчили про фактичне зарахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 та отримання нею цих коштів.
Отже, надане позивачем платіжне доручення № 7757 від 16 вересня 2019 року підтверджує лише факт ініціювання переказу коштів первісним кредитором, однак не підтверджує ані належність зазначеної у ньому банківської картки відповідачці, ані фактичне зарахування коштів на відповідний рахунок, ані їх отримання ОСОБА_1 .
Згідно із випискою з особового рахунку за кредитним договором № 8500506 від 16 вересня 2019 року, станом на 14 квітня 2026 року (включно) ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 150,00 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 10 000,00 гривень, простроченої заборгованості за комісіями - 1 200,00 гривень, простроченої заборгованості за відсотками - 15 950,00 гривень, заборгованості по штрафам/пені - 5 000,00 гривень.
У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку про недоведеність факту укладення кредитного договору № 8500506 саме ОСОБА_1 та отримання нею кредитних коштів у розмірі 10 000,00 гривень, тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за простроченою сумою кредиту задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками, комісією за видачу кредиту, а також штрафами та пенею суд зазначає таке.
Згідно із випискою з особового рахунку за кредитним договором № 8500506 від 16 вересня 2019 року, станом на 14 квітня 2026 року (включно) ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 150,00 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 10 000,00 гривень, простроченої заборгованості за комісіями - 1 200,00 гривень, простроченої заборгованості за відсотками - 15 950,00 гривень, заборгованості по штрафам/пені - 5 000,00 гривень.
Разом із тим, оскільки суд дійшов висновку про недоведеність факту укладення саме відповідачкою кредитного договору № 8500506 від 16 вересня 2019 року в порядку, встановленому законом, а також факту отримання нею кредитних коштів, відсутні правові підстави уважати доведеним виникнення у відповідачки зобов`язань зі сплати будь-яких платежів, передбачених цим договором, зокрема, відсотків за користування кредитом, комісій, штрафів та пені, які є похідними від основного зобов`язання.
Відповідно до частин першої та другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 569/15311/21 зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.
Отже, ураховуючи наведене вище, оцінивши надані позивачем докази та встановлені відповідно ним обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі, сплачені позивачем судові витрати по справі залишаються за ним.
Керуючись статтями 2, 76, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8500506 від 16 вересня 2019 року у розмірі 32 150,00 гривень - відмовити повністю.
Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 серпня 2026 року.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ: 35234236, місцезнаходження: вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, місто Львів Львівської області;
Представник позивача: Усенко Михайло Ігорович, адреса: вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, місто Львів Львівської області; номер телефона: НОМЕР_3 ;
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; номер телефона: НОМЕР_5 ;
Представник відповідачки: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 ; номер телефона: НОМЕР_5 .

Суддя О. В. Іщенко