СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/13818/26
пр. № 2/759/10786/26

14 липня 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судових засідань Чугай В.М., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВМІСЬКСАНТЕХМОНТАЖ» про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна.
В обґрунтування позову зазначає, що після смерті його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , 28.05.2025 Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 74133952, номер у нотаріуса 587/2025. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті батька.
Реалізуючи своє право на спадщину, Дванадцята київська державна нотаріальна контора повідомила позивачу, що видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , зупинено до зняття арешту, оскільки відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження - арешт нерухомого майна відповідно до Постанови 3 495/37 від 16.01.2008 районного відділу ДВС Святошинського районного управління юстиції. 
З метою захисту законних прав та інтересів ОСОБА_1 та усунення причин, які перешкоджають реалізації його прав на спадок, шляхом отримання свідоцтва про право власності на майно, звернувся до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо надання всієї наявної інформації про виконавче провадження, стан виконавчого провадження, чи є на виконанні таке виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт майно.
15.08.2025 Святошинським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) надано відповідь на запит від 18.07.2025 щодо проведеною перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчі провадження, по виконанню постанови 495/37 від 16.01.2008 за якою боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якої було накладено арешт майно на виконанні у відділі не перебуває та зареєстрованою не значиться.
Надати більш детальну інформацію не мають можливості, оскільки вищезазначене виконавче провадження знищене. 
Станом на день подання позовної заяви, обтяження яке накладено у формі арешту майна, перешкоджає законному спадкоємцю реалізувати своє законне право на отримання свідоцтва про право на спадщину. Існування арешту перешкоджає позивачу реалізувати своє право на спадщину, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину.
Враховуючи вищезазначене просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі.
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 травня 2026 року позовну заяву залишено без руху із наданням строку для усунення визначених недоліків.
03 червня 2026 року представник позивача - Корчинська Л.В. за допомогою підсистеми «Електронний суд» направила заяву про усунення недоліків, яка була зареєстрована у Святошинському районному суді міста Києва 08 червня 2026 року.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10 червня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВМІСЬКСАНТЕХМОНТАЖ».
Представник позивача до початку судового засідання подала заяву про проведення розгляду справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.
Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явились без повідомлення причин своєї неявки. Жодних клопотань на адресу суду не направляли.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Зважаючи на викладене, суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи, що не з`явились.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.05.2025 № 74133952, виданий нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, номер справи у нотаріуса 587/2025, довідкою (відомості про коло спадкоємців) від 30.04.2026 № 2054/02-14, виданою державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Щербина Я.О.
Після смерті батька, позивач звернувся до нотаріуса в межах відкритої спадкової справи № 74133952 щодо отримання свідоцтва про право на спадщину.
Як убачається з матеріалів справи, у видачі свідоцтва про право власності нотаріус позивачу відмовив, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься архівний запис про обтяження № 6416986, реєстратор - Дванадцята київська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження - постанова 495/37, 16.01.2008, Районний відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві.
Як встановлено судом, відповідно до листа відповідача від 15.08.2025 (вих. № 111461) виконавче провадження, на підставі якого внесено запис про арешт, в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутнє, а надати більш детальну інформацію відповідач не має можливості, тому що виконавче провадження знищено. Також відповідач повідомив, що не передбачено механізму зняття арешту по виконавчим провадженням, які відсутні в Автоматизованій системі виконавчих проваджень та є знищеними. Вказав також, що відсутні правові підстави для задоволення заяви про скасування арешту майна та по всіх спірних питаннях відповідач порадив звертатись до суду.
За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Підпунктами 4.15. та 4.18. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України за №296/5 від 22.02.2012, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.
Враховуючи, що державним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав наявності заборони відчуження на спадкове майно, позивач набув право звернення до суду з позовом як спадкоємець померлого власника арештованого майна.
З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту вбачається, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.
Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини встановлені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15 березня 2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Згідно з ст. 59 зазначеного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем нерухомого майна, на яке накладено арешт.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач, не надавши відзиву до суду, наведені позивачем обставини не спростував.
Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
При цьому суд враховує, що скасувати арешт в іншому порядку неможливо, оскільки виконавче провадження, під час якого накладено арешт, знищено за закінченням строків зберігання, запис про арешт в автоматизованій системі відсутній. Отже, державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку.
Таким чином, наявність накладеного обтяження порушує права позивача на вступ у спадщину, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.
Арешт на спадкове майно було накладено органом виконавчої служби у 2008 році, на даний час виконавчі провадження завершені, однак арешт накладений на майно боржника знято не було.
На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) перешкоджає позивачу в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті його батька.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись:ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 264, 268, 265, 212-218,ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВМІСЬКСАНТЕХМОНТАЖ» про зняття арешту з майна - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), який було накладено постановою № 495/37, 16.01.2008, районним відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 6416986. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 20 липня 2026 року.

Суддя         Н.О.Горбенко