Справа № 350/1792/25
Номер провадження 2-а/350/7/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року      селище Рожнятів 

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Пулика М.В.,
секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №708 від 24 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП,
установив:
Стислий виклад позицій сторін:
позивач просить поновити строк звернення до суду, скасувати постанову №708 від 24 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн, а провадження у справі закрити, стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Позовні вимоги мотивує тим, що 16.10.2025 на його поштову адресу надійшов лист від Долинського відділу державної виконавчої служби про виклик на 16.10.2025. Оскільки він перебував на сезонних роботах в іншій області, то постанову у відділу ДВС отримав 09 грудня 2025 року де йому було повідомлено про те, що відкрито виконавче провадження від 09.10.2025 про стягнення з нього на користь держави штраф у розмірі 34000 тисячі грн. Дане виконавче провадження відкрито па підставі постанови №708 від 24.05.2025 .
Згідно постанови №708 від 24 травня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень за ч. 3 ст. 210 КУпАП за те, що не уточнив свої облікові та інші персональні дані. Вважає, що дана постанова винесена безпідставно, не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджена жодними доказами та складена з численними порушеннями норм матеріального та процесуального права.
Розгляд справи відбувався без його участі, чим грубо порушено його права на захист. Жодних письмових доказів про те, що йому була направлена якась повістка йому надано не було і жодна повістка за його фактичною адресою, яка визначена у його військово-облікових даних і за якою він фактично проживає, йому не надходила і ніхто його про повістку не повідомляв. Розгляд справи і винесення постанови здійснювалось без його присутності, і його ніхто не попереджав, що буде відбуватися такий розгляд справи і що винесено рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності. Тому, зрозуміти у чому полягає його вина, чим вона доведена і суть скоєного ним правопорушення йому незрозуміло. У нього на утриманні троє неповнолітніх дітей, він являється інвалідом 3 групи загального захворювання більше десяти років.
З початком повномасштабного вторгнення рф па територію України він добровільно пішов до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних. В травні 2024 року йому взамін старого зразка було видано нове тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , яке отримав 12 червня 2024 року, і крім того вдарено штамп де зазначено, що 28 травня 2024 року взято на облік ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також йому присвоєно реєстраційний номер облікового запису в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів:070620230911637100035.
Позивач у судове засідання не прибув подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позов не подавав.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції, в зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін повідомлених про дату, час і місце розгляду справи належним чином.
Спір між сторонами не вирішений.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 09.12.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами ст. 286 КАС України, призначив судовий розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. 
Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 09.12.2025, суд витребував з ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення на підставі яких відносно ОСОБА_1 винесено постанову №708 від 24 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, для огляду в судовому засіданні.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення на підставі яких відносно ОСОБА_1 винесено оскаржувану постанову від ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу суду не надходили.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: 
Постановою №708 про адміністративне правопорушення від 24.05.2025, винесеною т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , дії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кваліфіковано за ч. 3 ст. 210 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 17000 гривень .
Згідно зі змісту оскаржуваної постанови, позивачу інкримінується порушення ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 22 Порядку про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, а саме: те, що він протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом № 3633-IX від 11.04.2024 не уточнив свої облікові та інші персональні дані шляхом прибуття самостійно до ТЦК та СП, або до ЦНАП, або через електронний кабінет.
Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав. Також у постанові зазначено, що копію постанови № 708 від 26 травня 2025 року (хоча дата винесення постанови 24 травня 2025 року) про притягнення до адміністративної відповідальності отримав 26 травня 2025 року. Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відсутній. 
В постанові також зазначено, що документ який посвідчує особу: РНОКПП: НОМЕР_2 , хоча згідно наданої позивачем копії картки фізичної особи-платника податків значиться інший номер РНОКПП.
Згідно копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у військовий час, взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_4 28 травня 2024 року та присвоєно реєстраційний номер облікового запису в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів:070620230911637100035.
Позивач до матеріалів справи долучив копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 Серія ААН №393068 від 01.05.2024 року з якого встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю.
Крім того, позивачем надано копії довідок виданих 2 відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 про те що позивачу надавались відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі абзацу 2 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - особа з інвалідністю, 
Як зазначив позивач, про існування постанови він дізнався після того як прибув за викликом до Долинського відділу державної виконавчої служби про де йому було повідомлено про те, що відкрито виконавче провадження від 09.10.2025 про стягнення з нього на користь держави штраф у розмірі 34000 тисячі грн.
Таким чином, між сторонами виник спір відносно законності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача, яку останній вважає неправомірною та просить про її скасування.
Оцінка суду та норми права, які застосував суд:
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 у справі № 537/4012/16-а та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 наголосив на обов`язку суб`єкта владних повноважень доводити правомірність рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідач жодних доказів правомірності оскаржуваної постанови суду не надав.
Законом України від 09.05.2024 № 3696-ІХ статтю 210 КУпАП доповнено приміткою такого змісту: положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Реєстр «Оберіг» – Єдиний державний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» № 1951-VIII, здійснює актуалізацію бази даних шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) з інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органи, зокрема: Єдиним державним демографічним реєстром, реєстром Пенсійного фонду України, Державною міграційною службою України, Державною прикордонною службою України тощо.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI, відомості про особу, що містяться в Реєстрі, передаються до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі.
Матеріали справи підтверджують, що персональні дані позивача (паспортні дані, місце реєстрації, відомості про інвалідність) містяться в державних реєстрах, з якими реєстр «Оберіг» здійснює електронну інформаційну взаємодію. Відповідач не довів неможливості отримання цих даних шляхом такої взаємодії.
Аналогічна правова позиція знайшла відображення в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2025 у справі № 559/4215/24, де суд зазначив, що держатель реєстру може перевіряти та отримувати персональні дані через електронну взаємодію з іншими державними реєстрами, а ненадання доказів неможливості такої взаємодії є підставою для незастосування ст. 210 КУпАП.
Таким чином, з огляду на примітку до ст. 210 КУпАП та відсутність з боку відповідача доказів неможливості отримання персональних даних позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії, положення ч. 3 ст. 210 КУпАП не підлягали застосуванню у цій справі.
Диспозиція ст. 210 КУпАП є бланкетною нормою, вона сама по собі не містить конкретного переліку заборонених діянь, а відсилає до спеціального законодавства у сфері оборони та мобілізації. Відповідно, постанова про притягнення до відповідальності за цією статтею повинна чітко визначати, які саме норми закону порушено та в чому конкретно полягає порушення.
Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначено перелік персональних даних із більш як 30 пунктів. Однак зі змісту оскаржуваної постанови № 708 неможливо встановити, які саме персональні дані позивач не уточнив, оскільки постанова не містить такої конкретизації.
Позивача притягнуто до відповідальності за не уточнення персональних даних протягом встановленого законодавством строку, тобто за порушення правил військового обліку, відповідальність за яке передбачена статтею 210 КУпАП, тоді як в постанові міститься посилання на ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до частини другої статті 74 КАС обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Всупереч цього, відповідач не надав доказів порушення позивачем вимог п. 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, зокрема, що позивач, який перебував на обліку у відповідача, був на час притягнення до адмінвідповідальності і є інвалідом третьої групи на час розгляду справи зобов`язаний був прибути до відповідача для уточнення облікових даних, що провадження про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення здійснювалося у відповідності до вимог законодавства, оскільки відсутні дані про його належне повідомлення про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Документи, на підставі яких посадовою особою відповідача встановлено особу правопорушника дають підстави стверджувати, що таке провадження здійснювалося у відсутності позивача без його належного повідомлення.
За таких обставин відповідачем не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП є неправомірним.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи Відповідач будь-яких доказів в обґрунтування заперечень та відзиву на позов до суду не надав, розпорядившись своїм правом на власний розсуд.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятої постанови, не надав матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не подав відзиву на позов та не спростував доводів позивача, чим не виконав покладений на нього частиною другою статті 77 КАС України обов`язок доказування.
Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , тому оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
При цьому суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що всі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю. У вказаному Висновку також констатовано, що, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно з позицією Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58), принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку на оскарження постанови, позивач посилається на те, що про її існування дізнався з листа державного виконавця. В підтвердження вказаної обставини, позивачем надано суду виклик державного виконавця №61664 від 09.10.2025 року.
У матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, які б свідчили, що позивачу стало відомо про наявність оскаржуваної постанови раніше, ніж 08.12.2025.
Приймаючи до уваги обставини спору, що виник між сторонами, враховуючи обґрунтування позивача щодо поновлення строку звернення до суду, суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, що є підставою для його поновлення.
Таким чином, заява позивача про поновлення строку до адміністративного суду підлягає задоволенню, процесуальний строк, встановлений законом слід поновити.
Керуючись ст. 241, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд
ухвалив:
Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновити пропущений строк.
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №708 від 24 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП задоволити.
Скасувати постанову №708 від 24 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , житель АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_5 .

Суддя: