ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6226/26 Справа № 189/3033/25 | | Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді - доповідача Халаджи О. В.
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2026 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Томаш В.І.),

В С Т А Н О В И В:

3 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором №375656-КС-002 про надання кредиту від 29.09.2021 року у розмірі 32 372,89 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 13042,75 грн., суми прострочених платежів по процентах - 19330,14 грн., а також судовий збір.
Рішенням Покровського міського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Із вказаним рішенням суду не погодився представник ТОВ «Бізнес Позика» - Клименко Т.В., та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без належного дослідження обставин справи.
Скаргу мотивує тим що відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 375656- КС-002, а саме 3 (три) платежі на загальну суму 8 146,05 грн.
Також, 18.11.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 375656-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
У день укладення кредитного договору 29.09.2021 р., Відповідач пройшов відеоверифікацію, під час якої назвав свої паспортні данні дня ідентифікації, фінансовий номер телефону НОМЕР_1 для отримання СМС з одноразовим ідентифікаторам для входу в особистий кабінет та для подальшого підписання кредитного договору, а також висловив свій добровільний намір отримати кредит від ТОВ «БІЗНЕСПОЗИКА».
Наголошує на тому, що у даному випадку дійсність Договору про надання кредиту №375656-КС-002 від 29.09.2021 не спростована жодним рішенням суду про визнання правочину недійсним, а тому Договір про надання кредиту№375656-КС-002 вважається таким, що укладений, а отже, створює права та обов`язки для його сторін.
ОСОБА_2 , просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
В даній справі ціна позову становить, 32372,89 грн. тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму (3328 х 30 = 99840), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 29.09.2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 375656-КС-002, відповідно до умов якого ТОВ «Бізнес позика» надає ОСОБА_1 у позику грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. строком на 16 тижнів, за відсотковою ставкою 0,97713684 процентів за кожен день користування кредитом. А позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку передбаченому договором. Договір було укладено в електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» який має силу договору укладеного в письмовій формі, та підписаний позичальником електронним ідентифікатором.
Також, судом було з`ясовано, що в договорі № 375656-КС-002 від 29.09.2021 р., зовсім відсутні банківський або картковий рахунок позичальника, на які, повинні були перераховуватись кредитні кошти, та які, згідно позовної заяви позивача, дані кошти були перераховані. Також, номер рахунку позичальника відсутній у пропозиції (оферті) про укладання договору про надання споживчого кредиту від 29.01.2021 р. Номер рахунку відповідача по справі також відсутній в Прийнятті (акцепті) пропозиції (оферті) від 29.09.2021 р. щодо укладання договору про надання кредиту № 375656-КС-002. Також, номер рахунку відповідача не вказаний у Додатковій угоді № 1 від 18.11.2021 р., про реструктуризацію оферти від 29.09.2021 р. Номер рахунку відповідача відсутній також у додатковій угоді № 1 від 18.11.2021 р, до акцепту по кредитному договору № 375656-КС-002. Та у додатковій угоді № 1 від 29.09.2021 р., до договору споживчого кредиту № 375656-КС-002. Номер банківської карти НОМЕР_2 вказаний тільки в наданій стороною позивача копії анкети клієнта від 01.09.2025 р. Яка надана у форматі витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Бізнес позика». Але дана анкета не має підпису відповідача по справі.
Судом, також з`ясовано, що договір споживчого кредиту № 375656-КС-002 від 29.09.2021 р., підписано відповідачем за допомогою електронного ідентифікатора. А в прийнятті (акцепті) пропозиції (оферті) від 29.09.2021 р. щодо укладання договору про надання кредиту. В додатковій угоді № 1 до договору споживчого кредиту. В додатковій угоді № 1 щодо реструктуризації оферти. В додатковій угода № 1 до акцепту. Підписи відповідача - відсутні.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», як позивач, не надало суду достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення боргу з відповідача ОСОБА_1 по договору споживчого кредиту № 375656-КС-002 від 29.09.2021 р.,
Апеляційний суд не погоджується з даним висновком місцевого суду.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як вбачається з матеріалів справи,ТОВ «Бізнес Позивка» 29.09.2021 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 375656-КС-002 про надання кредиту. 
29.09.2021 року ОСОБА_1 , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 375656-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. 
ТОВ «Бізнес Позика» направила ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-5004, на номер телефону НОМЕР_3 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. 
29.09.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 375656-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Слід зазначити, що укладення кредитного договору з ТОВ «Бізнес Позика» не заперечував, що у силу вимог ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню, тобто підписавши за допомогою електронного підпису кредитний договір, відповідач погодився зі всіма умовами кредитування та порядком надання кредитних коштів.
Кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «Бізнес Позиока» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання кредитного договору, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до ЗУ Про електронну комерцію вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, цей правочин у розумінні положень ЗУ «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Матеріалами справи встановлено, що позивачем до позову було додано довідку ТАС Таскомбанк про підтвердження перекату коштів ОСОБА_1 за кредитним договором №375656-КС-002 від 29.09.2021 року на картку НОМЕР_4 на суму 15 000 грн (а.с.67).
Дане підтвердження було надано в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №83 від 11.11.2020 року ТОВ «Бізнес Позика», тобто у даному випадку, безпосередньо здійснював платіж вказаний Банк.
Як вбачається з Розрахунку заборгованості за Договором № 375656- КС-002 Позичальника ОСОБА_1 , Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 375656- КС-002, а саме 3 (три) платежі на загальну суму 8 146,05 грн. Дана обставина не спростована Відповідачем і ним не заперечувалась.
У Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що: часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.
Апеляційний суд вважає, що у даному випадку Товариство довело факт перерахування відповідача кредитних коштів у розмірі 15000 грн., які він частково погашав, тобто визнав таке отримання.
Колегія суддів звертає, що місцевий суд відмовляючи у задоволенні клопотання ТОВ «Бізнес Позика» про витребування інформації з банку АТ «ПУМБ», щодо руху по картці відповідача безпідставно відмовив у ньому проявивши надмірний формалізм.
Крім того, слід зазначити, що місцевий суд позбавив права ТОВ «Бізнес Позика» звернутись із повторним клопотанням, оскільки таке клопотання було розглянуто та вирішено у рішенні суду від 16 березня 2026 року, яке безпосередньо оскаржується позивачем. Незважаючи на те, що клопотання позивачем було заявлено у позові, який було подано у вересні 2025 року та розгляд справи здійснювався з викликом сторін, суд першої інстанції не розгляну вказане клопотання позивача.
Колегія суддів вважає, що позивач довів факт перерахував кредитних коштів, а відповідач у свою чергу не спростував дану обставину, не надавши що відповідні кошти не були отримані відповідачем або зараховані на його особистий рахунок у банку.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Частиною другою статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до положень частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно пункту 1. Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів 
Тип Кредиту: Кредит. 
Строк кредиту: 16 тижнів. 
Процента ставка: в день 0,97713684, фіксована.
Комісія за надання Кредиту: 2 250,00 грн. 
Загальний розмір наданого Кредиту: 15 000,00 грн. 
Термін дії Договору: до 19.01.2022 р. 
Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту : 29 040,00 грн. 
Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 6706,43 процентів. 
Пунктом 2 передбачено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.
Пунктом 4 Договору передбачено, що у разі прострочення Позичальником дати сплати чергового платежу, визначеного Графіком платежів, Кредитодавець має право нараховувати штраф за кожний випадок порушення строків сплати на початок наступного дня після дня обов`язкового платежу, визначеного Графіком платежів.
У разі прострочки на 1 день, розмір штрафу встановлюється в розмірі - 10 %від загальної суми простроченої заборгованості. 
У разі прострочки на 2 дні, розмір штрафу встановлюється в розмірі - 20 %від загальної суми простроченої заборгованості. 
У разі прострочки на 3 дні, розмір штрафу встановлюється в розмірі - 30 %від загальної суми простроченої заборгованості. 
Розмір кожного окремого штрафу в залежності від наявної загальної суми прострочених платежів починаючи з 4 дня заборгованості:
Факт користування кредитними коштами підтверджується матеріалами справи, колегія суддів вважає, що розмір відсотків нарахований у відповідності до узгоджених між сторонами умов та відповідачем не заперечувався та власного контр розрахунку не надавалось, що свідчить про визнання та згодою із заявленою позивачем сумою заборгованості по відсотках у розмірі 19 330,14 грн.
У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків.
Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, колегія суддів вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Підписавши вказаний договір, відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчого кредиту від ТОВ «Бізнес Позика», а тому колегія суддів вважає, що позивачем належними доказами доведено укладення з відповідачем кредитного договору та отримання останнім кредитних коштів
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
Таким чином, системний аналіз матеріалів справи, зокрема, зазначених вище довідок про перерахування коштів в сукупності з іншими доказами, дають підстави для висновку, що позивачем надані суду належні та допустимі докази отримання таких коштів відповідачем за кредитним договором № 375656-КС-002 від 29.09.2021 та додатковою угодою до нього, а тому колегія суддів вважає, що заборгованість у розмірі 32372,89 грн. за тілом кредиту у розмірі 13042,75 грн. та за відсотками 19330,14 грн. підлягає стягненню.
В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» підлягають задоволенню, то з відповідача ОСОБА_1 , підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6056,00 грн.

Керуючись статтями 141, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.
Рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2026 року скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за Договором №375656-КС-002 про надання кредиту від 29.09.2021 року у розмірі 32 372,89 грн., з яких: 13 042,75 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 19330,14 грн. - сума прострочених платежів по процентах.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (ЄДРПОУ 41084239) судовий збір у розмірі 6056,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:          О.В. Халаджи

А.В. Гапонов

Л.П. Никифоряк