ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/5416/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді Сіжук О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність невиконання вимоги ІНФОРМАЦІЯ_2 про направлення на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- зобов`язати викликати та скерувати на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 (за попереднім погодженням дати та місця огляду з головок військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 ) шляхом формування за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів електронного направлення;
- визнати протиправними дії щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення правил військового обліку;
- зобов`язати виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення правил військового обліку;
- визнати протиправними дії щодо направлення звернення до органів Національної поліції України для здійснення адміністративного затримання та доставлення як особи, яка скоїла адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
- зобов`язати повідомити органи Національної поліції України про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки як особи, яка скоїла адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Позов обґрунтовано тим, що позивачу було проведено контрольний медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого на підставі статті 66А графи II «Розкладу хвороб» позивач був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. В подальшому, його документи були направлені до 16 Регіональної військово-лікарської комісії на затвердження висновку про непридатність до військової служби. Поки позивач очікував результатів розгляду документів з 16 Регіональної військово-лікарської комісії, 25.08.2025 позивача було направлено на повторний огляд постійно діючою військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 , за результатами чого прийнято рішення про придатність до військової служби. Позивачем подано до ІНФОРМАЦІЯ_2 скаргу на довідку постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 №2025-0825-1149-0298-0 від 25.08.2025, за результатами розгляду якої ІНФОРМАЦІЯ_3 було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 лист з вимогою забезпечити явку громадянина ОСОБА_1 на проходження медичного огляду у військово-лікарській комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 за попереднім погодженням дати та місця огляду з головою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що було повідомлено листом № 2011/ВЛК від 02.10.2025. Проте, відповідачем не виконано вимогу ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Разом з цим, позовна заява обгрунтована тим, що 16.10.2025 у мобільному застосунку «Резерв+» позивача з`явилась відмітка про порушення ним правил військового обліку, а саме вказано: «ТЦК та СП 16.10.2025 звернувся до Нацполіції, щоб доставити вас для складання протоколу. Причина: Не уточнили дані до 16.07.2024». Позивач не погоджується з такими діями відповідача, оскільки, уточнив дані вчасно 10.07.2024, про що у військово-обліковому документі міститься відмітка «дані уточнено вчасно».
Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
Представник відповідача правом подання відзиву не скористався, хоча і був належним чином повідомлений, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 05.12.2025.
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 і має статус військовозобов`язаного.
Відповідно до картки контрольного медичного огляду військовозобов`язаного ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01.08.2024 ОСОБА_1 на підства статті 66а графи ІІ Розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Відповідно до довідки постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.08.2025 №2025-0825-1149-0298-0 ОСОБА_1 на підставі статті 67в, 54 в, 74 в, графи ІІ розкладу хвороб, графи ТДВ визнано придатним до військової служби.
Не погоджуючись із вказаною довідкою, позивачем подано до військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 скаргу, в якій просив скасувати рішення постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , що відображене у довідці від 25.08.2025 №2025-0825-1149-0298-0 та прийняти нове рішення, яким на підставі статі 66А та 74А визнати його непридатним до військової служби або направити його на проходження військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За результатами розгляду скарги, листом від 02.10.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено представника позивача про те, що до ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено лист з вимогою забезпечити явку громадянина ОСОБА_1 на проходження медичного огляду у військово-лікарській комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 . За уточненням інформації щодо проходження військово-лікарської комісії, звертайтесь до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Листом від 30.09.2025 №1981/ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 рекомендовано начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 викликати та скерувати громадянина ОСОБА_1 на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 (за попереднім погодженням дати та місця проведення ВЛК з головою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
13.10.2025 представником позивача скеровано до ІНФОРМАЦІЯ_2 адвокатський запит, в якому просив надати інформацію про попередньо погоджені з головою ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 дату, час та місце проведення медичного огляду ОСОБА_1 військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Листом від 20.10.2025 ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомлено представника позивача про те, що ОСОБА_1 не має можливості скерувати на військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із тим, що документи передані в слідчі органи по провадженню ЄРДР №12025262020002999.
Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.09.2025 №9556, надісланого представнику позивача, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 «Про положення про військово-лікарську експертизу в Збройних сила України» картка контрольного огляду є внутрішнім документом для роботи системі військово-лікарських комісій різних рівнів. Крім того, на карт контрольного огляду, відсутній висновок лікаря, що підтверджує попередні діагноз. Висновки військово-лікарських під час дії воєнного стану дійсні протягом року, тому гр. ОСОБА_2 був скерований на проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 . 25.08.2025 гр. ОСОБА_2 пройшов військово-лікарську комісію та визнаний придатним до військової служби. На основі рішення ВЛК та проходження професійного-психологічного відбору гр. ОСОБА_2 був поданий в команду до Військової частин НОМЕР_1 . 25.08.2025 гр. ОСОБА_2 вчинив втечу з обласного розподільчого пункту (м. Кіцмань). Такий вчинок кваліфікується як кримінальний злочин за статтею 336 Кримінального кодексу України, відомості про що внесені в ЄРДР за № 12025262020002999.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оформленого у додатку “Резерв+”, у названому реєстрі міститься інформація про перебування позивача у розшуку у зв`язку з порушенням військового обліку.
Так, в електронному військово-обліковому документі позивача, наявного в додатку “Резерв+”, міститься відмітка такого змісту: «ТЦК та СП 16.10.2025 звернувся до Нацполіції, щоб доставити вас для складання протоколу. Причина: Не уточнили дані до 16.07.2024».
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо невиконання вимоги ІНФОРМАЦІЯ_2 про направлення на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 , діями щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення правил військового обліку та щодо направлення звернення до органів Національної поліції України для здійснення адміністративного затримання та доставлення як особи, яка скоїла адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі - Закон №2232-XII).
Згідно з частинами першою, третьою статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 Закону №2232-XII).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затверджено Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено.
Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На момент розгляду цієї справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а тому застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-ХІІ у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Абзац тринадцятий частини першої статті 21 Закону №3543-ХІІ передбачає, що підприємства, установи і організації зобов`язані вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та в особливий період і надавати звітність з цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку.
Стаття 22 Закону №3543-ХІІ визначає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону №3543-ХІІ, громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Як вбачається з частини третьої статті 22 Закону №3543-ХІІ, інші військовозобов`язані (крім тих які спеціально обумовлені у даній статті) протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Згідно з частиною шостою статті 22 Закону №3543-ХІІ, у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154), визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Пунктом 9 Положення №154 передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, відповідно до покладених на них завдань: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; звертаються до Національної поліції або її територіальних підрозділів щодо надання відомостей стосовно призовників про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості; звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Стаття 33 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” визначає загальні правила військового обліку.
Частиною п`ятою статті 33 даного Закону визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (частина перша статті 34 Закону №2232-ХІІ).
На виконання частини п`ятої статті 33 Закону №2232-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок №1487). 
Цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном.
Пунктом 2 Порядку №1487 визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з пунктом 3 Порядку №1487, військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.
Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 5 Порядку №1487, визначено, що з метою ведення військового обліку в державі створюється система військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - система військового обліку).
Системою військового обліку є сукупність узгоджених за завданнями державних органів, підприємств, установ та організацій, які ведуть військовий облік та забезпечують її функціонування із застосуванням засобів автоматизації процесів та використанням необхідних баз даних (реєстрів), визначених законодавством.
Головною вимогою до системи військового обліку є забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пункт 79 Порядку №1487 передбачає, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям; розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, посадовими особами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також зіпсуттям або недбалим зберіганням військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними та резервістами, які перебувають у запасі СБУ, розвідувальних органів);
- звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку;
- повідомляють Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, щодо яких надсилалося звернення відповідно до вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку. Таке повідомлення має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), а також унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи;
- виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пункт 56 Порядку №1487 визначає повноваження Національної поліції, яка за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ (додаток 20) здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП.
Додатком 2 до Порядку №1487 визначені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, пунктом 1 яких передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;
З наведених вище норм Положення про ТЦК та СП, а також Порядку №1487 вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки з метою виконання покладених на них завдань звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП (порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію) з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення.
При цьому територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не ведуть бази розшуку органів поліції, зокрема не наповнюють відомостями базу даних розшуку ІТС Інформаційний портал Національної поліції України, не вносять та не виключають до них відомості, це функції Національної поліції України.
Відповідно до частини першої статті 25 Закону України “Про Національну поліцію” поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених законом.
Згідно з частиною другою статті 25 Закону України “Про Національну поліцію” поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності: 1) формує реєстри та бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України;2) користується реєстрами та базами (банками) даних Міністерства внутрішніх справ України та інших органів державної влади;3) здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу;4) здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями; 5) надає до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі та в обсягах даних, зазначених у статтях 7, 14 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відомості, необхідні для забезпечення ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до пункту восьмого частини першої статті 26 Закону України “Про Національну поліцію” поліція засобами інформаційно-комунікаційної системи наповнює та підтримує в актуальному стані реєстри та бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, стосовно осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, провадження у справах за якими здійснюється поліцією або територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.08.2017 №676 затверджено Положення про інформаційно-комунікаційну систему "Інформаційний портал Національної поліції України".
За визначенням пункту 2 розділу I Положення №676, інформаційно-комунікаційна система Інформаційний портал Національної поліції України (далі - система ІПНП) - сукупність технічних і програмних засобів, призначених для обробки відомостей, що утворюються у процесі діяльності Національної поліції України та її інформаційно-аналітичного забезпечення. Система ІПНП є функціональною підсистемою єдиної інформаційної системи МВС (далі - ЄІС МВС).
Згідно пункту 1 розділу IІ Положення №676, основними завданнями системи ІПНП є: інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності Національної поліції України; забезпечення наповнення та підтримки в актуальному стані інформаційних ресурсів баз (банків) даних, що входять до ЄІС МВС; забезпечення щоденної діяльності органів (закладів, установ) поліції у сфері трудових, фінансових, управлінських відносин, відносин документообігу; забезпечення електронної взаємодії з МВС та іншими органами державної влади.
Згідно пункту 1 розділу ІIІ Положення №676, інформаційними ресурсами системи ІПНП є інформація, що утворена в процесі діяльності поліції та використовується: для наповнення та підтримки в актуальному стані баз (банків) даних, які входять до ЄІС МВС та визначені статтею 26 Закону України Про Національну поліцію; для формування баз даних у сфері управлінських відносин, необхідних для виконання покладених на поліцію повноважень; для формування баз даних, необхідних для забезпечення щоденної діяльності поліції, у сфері трудових відносин, фінансового забезпечення, документообігу.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Положення №676, бази даних поліції, необхідні для забезпечення щоденної діяльності органів (закладів, установ) поліції, містять відомості, зокрема, стосовно: повідомлень про кримінальні та адміністративні правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, що надійшли технічними каналами зв`язку; інформації, отриманої з фото- і відеотехніки, відповідно до статті 40 Закону України Про Національну поліцію; щодобових переліків та складу нарядів поліції та слідчо-оперативних груп, що заступають на чергування; завдань та орієнтувань, що доводились до нарядів поліції для реагування на повідомлення про кримінальні та адміністративні правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події; звітування нарядів поліції за результатами реагування на повідомлення про кримінальні та адміністративні правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, виявлення додаткових обставин на місці пригоди; пересувань нарядів поліції, які отримані із планшетних комп`ютерів (мобільних терміналів) та засобами GPS.
Поліція може створювати інші бази даних, необхідні для забезпечення щоденної діяльності органів (закладів, установ) поліції, відповідно до статті 25 Закону України“Про Національну поліцію”.
Отже, ІКС "Інформаційний портал Національної поліції України" може містити дані щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП, а також щодо розшуку цих осіб.
Такі дані вносяться до ІКС "Інформаційний портал Національної поліції України" на підставі звернення ТЦК та СП, яке передбачене Додатком 20 до Порядку №1487 і, як вже зазначав суд, надсилається органам Національної поліції для доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення.
Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оформленого у додатку “Резерв+”, у названому реєстрі міститься інформація про порушення позивачем правил військового обліку, «ТЦК та СП 16.10.2025 звернувся до Нацполіції, щоб доставити вас для складання протоколу. Причина: Не уточнили дані до 16.07.2024».
Разом з тим, вирішуючи цей спір, суд виходить з того, що у матеріалах справи відсутні докази порушення позивачем правил військового обліку відповідно до статті 210 КУпАП, а також законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, передбачені статтею 210-1 КУпАП. Суд звертає увагу на те, що примітка до статті 210 КУпАП передбачає, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Суд зауважує, що відповідачем не надано доказів неможливості отримання даних автоматично та вжиття будь-яких дій для їх отримання.
Як встановлено судом, підставою для оголошення в розшук позивача та направлення відповідного звернення відповідачем до органів поліції стало «Не уточнили дані до 16.07.2024».
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 16.03.2017 №1951-VIII “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” (далі - Закон №1951-VIII), єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII, органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
З урахуванням зазначеного, відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних, при цьому, до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У свою чергу, пунктом 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII передбачено, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Стаття 210-1 КУпАП встановлює вже відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а не визначає склад цих порушень.
Таким чином, суд зазначає, що до Реєстру вносяться дані саме про притягнення до відповідальності за порушення правил військового обліку.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 не було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку. Протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався, і постанова про адміністративне стягнення не виносилась.
При цьому, незважаючи на відсутність факту притягнення до адміністративної відповідальності, у мобільному застосунку Резерв+, який є складовою Реєстру, а саме електронним кабінетом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідачем була відображена в Реєстрі інформація про те, що позивачем вчинено порушення правил військового обліку.
Суд зазначає, що Реєстр призначений для зберігання та обробки фактів, встановлених у законному порядку, зокрема факту притягнення до адміністративної відповідальності. Як наслідок, відсутність такого факту як постанови про притягнення до адміністративної відповідальності унеможливлює законне внесення до Реєстру відомостей про порушення правил військового обліку. А тому, на переконання суду, дії відповідача з внесення чи відображення такої інформації є безпідставними та протиправними, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях Закону №1951-VIII, який чітко визначає, які відомості можуть бути внесені до Реєстру.
Більш того, внесення в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів до персональних чи службових даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста відомостей про порушення правил військового обліку та розшук статтями 6-8 Закону №1951-VIII не передбачено.
Як визначено частинами другою - третьою статті 6 Закону №1951-VIII, внесена до Реєстру інформація про призовника, військовозобов`язаного або резервіста є конфіденційною. Нерозголошення конфіденційної інформації гарантується державою. Збирання, зберігання, використання та захист інформації, що міститься у Реєстрі, здійснюються відповідно до закону.
Особам, які працюють з базами даних Реєстру, заборонено вимагати, обробляти та використовувати будь-яку інформацію, не передбачену законодавством.
Суд наголошує, що Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України прямо передбачений обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо внесення відомостей до Реєстру про порушення правил військового обліку позивачем та його розшук, тому з метою відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача виключити відомості про порушення правил військового обліку позивачем та його розшук з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оскільки саме такий спосіб захисту у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту порушеного права.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача направити до органів Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання позивача, суд зазначає таке.
Ефективним способом захисту порушеного права є усунення наслідків протиправних дій, зокрема, виключення спірних відомостей з Реєстру та припинення розшуку позивача.
Зобов`язання відповідача направити відповідне повідомлення до органів Національної поліції не є самостійним необхідним способом захисту порушеного права, оскільки після виключення відомостей з Реєстру та припинення розшуку відсутні правові підстави для застосування до позивача заходів адміністративного впливу.
З огляду на викладене, зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає.
Не підлягає задоволенню й позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання вимоги ІНФОРМАЦІЯ_2 про направлення на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 , з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02. №154 (далі - Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Пунктом 2 Положення №154 встановлено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.
Відповідно до пункту 7 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.
Згідно пунктів 10, 11 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення координують та здійснюють контроль за діяльністю підпорядкованих територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, контролюють дотримання ними вимог законодавства, Головнокомандувача Збройних Сил, наказів і директив Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил та інших органів військового управління.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення організовують з визначеною періодичністю (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів.
Із системного аналізу наведених норм вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки обласного рівня здійснюють щодо підпорядкованих ТЦК та СП координацію та контроль їх діяльності, тоді як безпосередня організація проведення медичних оглядів військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів віднесена до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Отже, законодавець розмежував компетенцію обласних та районних ТЦК та СП, поклавши на останніх повноваження щодо організації направлення військовозобов`язаних на проходження військово-лікарської комісії.
За своїм змістом координація полягає в організації та узгодженні діяльності підпорядкованих органів, а контроль – у перевірці законності та належного виконання ними вимог законодавства, наказів і директив органів військового управління. Отже, предметом контролю є саме дотримання підпорядкованими ТЦК та СП нормативно-правових актів та актів військового управління.
Суд зазначає, що повноваження обласного ТЦК та СП щодо координації та контролю не означають наділення його правом підміняти діяльність підпорядкованого територіального центру або здійснювати замість нього повноваження, які законом віднесені до компетенції районного ТЦК та СП. Контрольні повноваження спрямовані на перевірку законності діяльності підпорядкованих органів, але не передбачають переходу до обласного ТЦК та СП функцій, покладених на районний ТЦК та СП.
Крім того, вирішення питання щодо направлення військовозобов`язаного на проходження військово-лікарської комісії здійснюється уповноваженим територіальним центром комплектування та соціальної підтримки в межах наданих йому законом повноважень та пов`язане із реалізацією адміністративного розсуду. 
Об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 24.12.2021 у справі № 826/13522/17 зазначила, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, не вправі підміняти його адміністративний розсуд власною оцінкою, а здійснює перевірку лише на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
За таких обставин відсутні правові підстави для висновку про протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не викоанння вимоги ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ненаправлення позивача на проходження військово-лікарської комісії, оскільки відповідне повноваження не належить до його компетенції, а суд не вправі покладати на нього обов`язок здійснювати дії, віднесені законом до компетенції іншого органу.
Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір у розмірі 2906,88 грн.
Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 1453,44 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень,
Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241 - 246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в розмірі 1453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) гривні 44 копійки.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи НОМЕР_3 ).

Суддя Сіжук Ольга Володимирівна