Справа № 286/540/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Вачко В. І. , 
з секретарем судового засідання Щипською І.О., 
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка також діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виділ частини житлового будинку в натурі , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , яка також діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до відповідачів: 1. ОСОБА_3 , 2. ОСОБА_4 , 3. ОСОБА_5 , 4. ОСОБА_6 , в якому просить виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання якого АДРЕСА_1 , 1/4 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та визначити право власності на виділене майно як на окремий об`єкт нерухомого майна — житловий будинок, що складається з таких приміщень: веранда площею 9,9 кв.м., кладова площею 4,7 кв.м, кухня площею 9,7 кв.м., кімната площею 13,3 кв.м., коридор площею 10,2 кв.м., кімната площею 13,7 кв.м., кімната площею 16,7 кв.м., з господарськими будівлями - 1/4 частина сарая «Б», сарай «Е», 1/8 частина вбиральні «Т» за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 - 1/2 частку та за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 - 1/2 частку; припинити спільну часткову власність на виділену ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 частину житлового будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .
У встановлений судом строк відповідачі відзиву на позовну заяву не подали. 
Сторони, будучи належно повідомленими, в судове засідання не прибули. Позивач у позові просив розглянути справу у його відсутність. На виконання ухвали суду від 19.05.2026 подав висновок спеціаліста/експерта про технічну можливість виділення частки житлового будинку, яка є предметом спору, в окремий об`єкт нерухомого майна. Відповідачі причин неявки не повідомили, заяв чи клопотань не подавали. Неявка сторін не перешкоджає проведенню судовому розгляду.
Відтак, розглянувши вимоги та доводи позову, оцінивши та дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.
Із наявних в матеріалах справи копій правовстановлюючих документів вбачається, що сторонам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_2 , і між ними протягом тривалого часу склався фактичний порядок користування приміщеннями житлового будинку, який відповідає часткам співвласників будинку і спору між сторонами щодо порядку користування приміщеннями будинку немає. Зокрема позивачу ОСОБА_1 та її малолітньому сину ОСОБА_2 , згідно з свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_3 від 01.11.2024, витягом з Державного реєстру речових прав від 17.12.2025 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.01.2026, на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина (по 1/8 частці кожному) житлового будинку в АДРЕСА_2 , 1986 року побудови, що згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, складеного ФОП ОСОБА_7 18.11.2024, фактично складається із наступних приміщень: веранда площею 9,9 кв.м., кладова площею 4,7 кв.м, кухня площею 9,7 кв.м., кімната площею 13,3 кв.м., коридор площею 10,2 кв.м., кімната площею 13,7 кв.м., кімната площею 16,7 кв.м., з господарськими будівлями - 1/4 частина сарая «Б», сарай «Е», 1/8 частина вбиральні «Т». Згідно з Висновком щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна, складеним 18.06.2026 експертом з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна ОСОБА_7 , 1/4 частка житлового будинку в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 та її малолітньому сину ОСОБА_2 (по 1/8 частці кожному), становить 1 (цілу) частину житлового будинку по АДРЕСА_2 загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., і є відокремленим житловим будинком, що складається з: веранда площею 9,9 кв.м., кладова площею 4,7 кв.м, кухня площею 9,7 кв.м., кімната площею 13,3 кв.м., коридор площею 10,2 кв.м., кімната площею 13,7 кв.м., кімната площею 16,7 кв.м., з господарськими будівлями - 1/4 частина сарая «Б», сарай «Е», 1/8 частина вбиральні «Т», за технічними показниками об`єкт є відокремленим, має окремий вхід, комунікації та може бути виділений в натурі в окремий житловий будинок. 
Відповідно до ст.ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно з ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Частиною 3 ст.358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
В п.6 постанови від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частку будинку з самостійними виходами (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення.
Таким чином, з аналізу змісту ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слідує, що виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Згідно з наявним у матеріалах справи технічним паспортом частини будинку, якою користується позивач, житлові приміщення є відокремленою ізольованою квартирою та мають окремий вхід, комунікації, і, враховуючи технічну можливість виділення в натурі частки із спільного майна, можуть бути виділені в натурі в окрему нежитлову будівлю.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Зважаючи на те, що для розподілу житлового будинку шляхом укладення договору і посвідчення його в нотаріальному порядку, а також для оформлення права власності на земельну ділянку під будинком необхідно одночасне добровільне звернення всіх його законних співвласників, на підставі зареєстрованих правовстановлюючих документів, відтак, сторони позбавлені можливості вирішити вказане питання в добровільному порядку. Тому, враховуючи технічну можливість виділення в натурі частки із спільного майна, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо виділення в натурі частки з спільної часткової власності на житловий будинок в окремий об`єкт нерухомого майна та припинення спільної власності на нього.
Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн. в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд - 

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити.
Виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належну ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації постійного місця проживання: АДРЕСА_1 ), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації постійного місця проживання: АДРЕСА_1 ) 1/4 частину житлового будинку по АДРЕСА_2 , та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , право власності, в 1/2 частці кожному, на виділене майно, як окремий об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_2 , що складається з приміщень житлового будинку: веранда площею 9,9 кв.м., кладова площею 4,7 кв.м, кухня площею 9,7 кв.м., кімната площею 13,3 кв.м., коридор площею 10,2 кв.м., кімната площею 13,7 кв.м., кімната площею 16,7 кв.м., з господарськими будівлями - 1/4 частина сарая «Б», сарай «Е», 1/8 частина вбиральні «Т».
Припинити право спільної часткової власності на виділену ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1/4 частину житлового будинку по АДРЕСА_2 .
Судові витрати залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення виготовлено 21.07.2026. 

Суддя: | | В.  І.  Вачко