КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/3350/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Хімрезерв-Україна" (далі – позивач) до Кропивницької митниці (далі – відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення, - 
ВСТАНОВИВ: 
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати незаконним та скасувати рішення Кропивницької митниці від 21.05.2026 щодо класифікації товарів № 26UA90100000010-KT. 
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що Кропивницькою митницею 21 травня 2026 року прийнято рішення щодо класифікації товарів №26UA90100000010-КТ, яким товар "Destillan Ethylacetat/Aceton/Benzin RE-00-40-1-11" торгової марки "Resolve" змінено з коду 3814009090 на код 3811190000 УКТ ЗЕД. Позивач вважає це рішення протиправним, оскільки відповідно до висновку Дніпропетровського управління експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 15 травня 2026 року №1420003700-0241 товар є багатокомпонентною сумішшю органічних речовин, основним компонентом якої за масовою часткою є етилацетат, та використовується як сировина у лакофарбовій промисловості. Позивач послався на правила 2(b) та 3 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД і зазначив, що товар за своїми характеристиками відповідає товарній позиції 3814 як складний органічний розчинник, тоді як товарна позиція 3811 стосується антидетонаторів та інших готових присадок до нафтопродуктів. На думку позивача, митний орган, застосувавши правила 1 та 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, не врахував правила 2(b) та 3. Позивач також послався на недоліки обґрунтування рішення щодо класифікації товарів, попереднє митне оформлення такого самого товару за кодом 3814009090, код 38140090 у митній декларації країни відправлення Німеччини від 06 травня 2026 року №26DE493085600175В5, а також на принципи правової визначеності та належного урядування. 
Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позову, вказавши, що товар є багатокомпонентною органічною рідиною, до складу якої входять ацетон, етилацетат, спирти, складні ефіри та неароматичні вуглеводні C6 - C8. На думку відповідача, переважання за кількістю окремої речовини саме по собі не визначає класифікацію багатокомпонентної суміші. Відповідач зазначив, що склад товару містить компоненти, характерні для антидетонаційних сумішей та паливних присадок, а позивач не надав належних документів, які підтверджували б виключне функціональне призначення товару як органічного розчинника або розріджувача. Відповідач також послався на Пояснення до товарної позиції 3811 УКТ ЗЕД, затверджені наказом Державної митної служби України від 14 грудня 2022 року №543, а також на класифікаційне рішення Львівської митниці від 24 квітня 2026 року №26UA20900000079-КТ щодо аналогічного товару. Щодо доводів про неналежне заповнення розділу 5 рішення відповідач зазначив, що в ньому наведено нормативні та інформаційно-методичні джерела, які були враховані під час класифікації товару. Відповідач також заперечив проти твердження про неможливість використання наказу Державної митної служби України від 14 грудня 2022 року №543 лише з тієї підстави, що він не зареєстрований у Міністерстві юстиції України (а.с.65-69). 
У відповідь на відзив представник позивача послався на те, що сам відповідач підтвердив застосування при прийнятті спірного рішення лише правил 1 та 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, не застосувавши правила 2(b) та 3. Позивач також зазначив, що класифікаційне рішення Львівської митниці від 24 квітня 2026 року №26UA20900000079-КТ, на яке посилається відповідач, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року у справі №380/8436/26 визнано протиправним та скасовано. Крім того, позивач повторно наголосив, що у графі 5 оскаржуваного рішення відповідач навів лише посилання на нормативні та інформаційно-методичні джерела без фактичного обґрунтування причин віднесення спірного товару саме до товарної підкатегорії 3811190000 УКТ ЗЕД (а.с.100-101).
Фактичні обставини справи, встановлені судом. 
11 травня 2026 року позивачем подано до Кропивницької митниці митну декларацію №26UA901030000917U5, відповідно до якої до митного оформлення заявлено товар "Destillan Ethylacetat/Aceton/Benzin RE-00-40-1-11", Resolve, загальною вагою 22 720 кг, що переміщувався наливом в автоцистерні. За митною декларацією товар класифіковано за кодом 3814009090 згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності. 
Під час здійснення митного контролю Кропивницькою митницею проведено перевірку правильності класифікації заявленого товару. 
За результатами дослідження товару Дніпропетровським управлінням експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби складено висновок від 15 травня 2026 року №1420003700-0241 (а.с.8). 
21 травня 2026 року Кропивницькою митницею прийнято рішення про визначення коду товару №26UA90100000010-КТ, яким змінено код заявленого позивачем товару з 3814009090 на 3811190000 згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (а.с.7). 
Не погоджуючись із рішенням митниці від 21 травня 2026 року №26UA90100000010-КТ, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні та регулює, зокрема, порядок здійснення митного контролю і митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України. 
Відповідно до частини першої статті 67 Митного кодексу України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.
Частиною першою статті 69 Митного кодексу України встановлено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. 
Згідно з частиною другою статті 69 Митного кодексу України митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
Відповідно до частини четвертої статті 69 Митного кодексу України у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари. 
Частиною п`ятою статті 69 Митного кодексу України визначено, що для цілей класифікації товарів під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо. 
Частиною восьмою статті 69 Митного кодексу України встановлено, що висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер. 
Для цілей митного оформлення класифікація товарів здійснюється відповідно до УКТ ЗЕД – товарної номенклатури Митного тарифу України, затвердженої Законом України від 19 жовтня 2022 року № 2697-IX "Про Митний тариф України". 
Зазначений Закон є чинним та встановлює Митний тариф України, систематизований згідно з УКТ ЗЕД. 
Митний тариф України містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів. 
Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється відповідно до УКТЗЕД, Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з урахуванням Пояснень до Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, приміток до розділів і груп та визначальних для класифікації характеристик товару. 
Згідно з Основними правилами інтерпретації УКТЗЕД класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами: 
1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил: 
2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;
(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.
3. У разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:
(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;
(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;
(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.
4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.
6. Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.
Порядок роботи митних органів при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 650 (далі – Порядок № 650). 
Згідно з пунктом 2 розділу I Порядку № 650 класифікація товару - визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, передбачених Законом України «Про Митний тариф України» (далі - Основні правила інтерпретації УКТ ЗЕД), з урахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТ ЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику відповідно до вимог Митного кодексу України (далі - Кодекс), до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення; контроль правильності класифікації товарів - перевірка відповідності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення або після них. 
Пунктом 12 розділу II Порядку № 650 передбачено механізм отримання від декларанта додаткових документів та відомостей у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі відомостей, що містяться у митній декларації та інших поданих документах. 
Відповідно до пункту 15 розділу II Порядку № 650 якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба у спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, митний орган може звернутися до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або іншої експертної установи (організації). 
Отже, із наведених норм вбачається, що декларант під час митного декларування заявляє код товару відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, тоді як митний орган здійснює контроль правильності такої класифікації. Право митного органу самостійно визначити код товару виникає у разі встановлення порушення правил класифікації та має реалізовуватися з дотриманням вимог законодавства щодо встановлення фактичних характеристик товару, застосування відповідних правил класифікації та належного обґрунтування прийнятого рішення. 
При цьому в адміністративній справі про оскарження рішення митного органу саме на відповідача покладається обов`язок довести правомірність прийнятого рішення. Тому під час вирішення цього спору суд має встановити, зокрема, які об`єктивні характеристики товару були встановлені митним органом, якими доказами вони підтверджуються, які положення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності застосовані до встановлених характеристик товару та чи наведено в оскаржуваному рішенні достатнє обґрунтування віднесення товару саме до визначеного митним органом коду. 
Судом встановлено, що 11 травня 2026 року позивачем до митного оформлення за МД № 26UA901030000917U5 заявлено товар "Destillan Ethylacetat/Aceton/Benzin RE-00-40-1-11" торговельної марки "Resolve", у кількості 22720 кг, наливом в автомобільній цистерні, із визначенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД - 3814009090. 
15 травня 2026 року Дніпропетровським управлінням експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби складено висновок №1420003700-0241 щодо характеристик зазначеного товару. 
Відповідно до наведеного висновку, досліджений товар є багатокомпонентною сумішшю органічних речовин. У ньому, зокрема, виявлено етилацетат у кількості 41,7 мас. відсотка, ацетон – 32,9 мас. відсотка, ізопропанол – 3,7 мас. відсотка, етанол – 3,0 мас. відсотка, бутилацетат – 1,00 мас. відсотка та н-бутанол – 0,28 мас. відсотка. 
21 травня 2026 року Кропивницькою митницею прийнято рішення щодо класифікації товару №26UA90100000010-КТ, яким код товару, заявлений позивачем, змінено з 3814009090 на 3811190000. 
В оскаржуваному рішенні митний орган зазначив, що під час класифікації товару застосовано Основні правила інтерпретації Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності 1 та 6. При цьому як підстави для визначення товару за кодом 3811190000 зазначено його багатокомпонентний склад, наявність у складі спиртів та ефірів, які, на думку митного органу, є характерними для компонентів антидетонаційних сумішей та інших паливних присадок, а також відсутність документального підтвердження фактичного використання товару як органічного розчинника або розріджувача. 
Вирішуючи питання щодо правомірності оскаржуваного рішення, суд виходить із того, що відповідно до статті 67 Митного кодексу України УКТ ЗЕД ґрунтується на Гармонізованій системі опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. 
Згідно з частинами першою та другою статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, а митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, заявлених до митного оформлення. 
За частиною четвертою статті 69 Митного кодексу України митний орган має право самостійно класифікувати товар лише у разі встановлення порушення правил класифікації товарів.
Отже, зміна митним органом заявленого декларантом коду товару передбачає встановлення конкретних обставин, які свідчать про неправильне застосування правил класифікації, та наведення в рішенні такого обґрунтування, яке дає можливість встановити причинний зв`язок між встановленими характеристиками товару, відповідними положеннями Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та визначеним митним органом кодом. 
Відповідно до Основного правила 1 інтерпретації УКТ ЗЕД для юридичних цілей класифікація товарів здійснюється виходячи з назв товарних позицій та відповідних приміток до розділів чи груп, а також, якщо такими назвами або примітками не передбачено іншого, з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД. 
Згідно з Основним правилом 2(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на певний матеріал або речовину охоплює також суміші чи сполуки цього матеріалу або речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Відповідно, посилання на товар, виготовлений з певного матеріалу або речовини, поширюється на товар, який повністю або частково складається з такого матеріалу або речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, у такому випадку здійснюється відповідно до Основного правила 3. 
Основне правило 3 застосовується у разі, якщо товар за правилом 2(b) або з інших підстав prima facie може бути віднесений до двох чи більше товарних позицій. При цьому відповідно до підпункту (a) перевага надається товарній позиції, в якій товар описано конкретніше, порівняно з товарними позиціями, що містять більш загальний опис. Якщо класифікація за цим критерієм неможлива, відповідно до підпункту (b) багатокомпонентний товар класифікується за матеріалом або компонентом, який визначає його основні властивості, за умови можливості застосування такого критерію. Якщо ж класифікацію не може бути здійснено за підпунктами (a) або (b), застосовується підпункт (c), за яким товар класифікується у товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед тих, що розглядаються. 
Отже, щодо багатокомпонентного товару встановлення лише факту наявності у його складі кількох матеріалів або речовин не є достатнім для визначення його товарної позиції. Після встановлення складу товару необхідно визначити товарні позиції, до яких він prima facie може бути віднесений, та послідовно перевірити можливість застосування критеріїв, установлених Основним правилом 3. При цьому визначальним є встановлення об`єктивних характеристик готового товару, його складу та властивостей, а у випадках, передбачених Основним правилом 3(b), – компонента, який визначає основні властивості товару. 
Матеріалами справи підтверджується, що спірний товар містить декілька органічних речовин, при цьому найбільшу частку серед ідентифікованих компонентів становить етилацетат – 41,7 мас. відсотка, а ацетон становить 32,9 мас. відсотка. Водночас сам факт переважання етилацетату за масою не є самостійною та безумовною підставою для класифікації суміші за товарною позицією 3814. Відповідний висновок має ґрунтуватися на сукупності об`єктивних характеристик товару та правилах класифікації. 
Разом із тим відповідач, обґрунтовуючи визначення товару за кодом 3811190000, послався на наявність у його складі етанолу, ізопропанолу, н-бутанолу, етилацетату та бутилацетату, зазначивши, що такі компоненти є характерними для антидетонаційних сумішей та інших паливних присадок. 
Саме по собі встановлення наявності зазначених речовин у складі товару не свідчить про те, що готовий товар за своїми об`єктивними характеристиками є антидетонатором або іншою готовою присадкою до нафтопродуктів. Для такого висновку необхідно встановити функціональне призначення саме готової суміші та її відповідність опису товарної позиції 3811. 
При цьому з висновку Дніпропетровського управління експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби від 15 травня 2026 року №1420003700-0241 не вбачається встановлення того, що досліджений товар є антидетонаційною присадкою або призначений для використання як така присадка. Навпаки, у відзиві відповідач посилається на те, що зазначеним висновком встановлено лише хімічний склад товару, тоді як визначення сфери його застосування та віднесення до конкретних товарних угруповань не входило до компетенції експертного підрозділу. 
Крім того, позивачем подано до суду експертний висновок щодо ідентифікації товару (продукції) та його класифікації за кодом УКТ ЗЕД від 08 липня 2026 року № 251, виданий Державним підприємством "Державна паливна компанія "Масма". 
Відповідно до зазначеного висновку, спірний товар є складним органічним розчинником на основі етилацетату, не може використовуватися як присадка до автомобільних палив (антидетонатор) та за своїм хімічним складом підлягає класифікації за кодом УКТ ЗЕД 3814009090.
Суд враховує, що зазначений висновок складено після прийняття Кропивницькою митницею оскаржуваного рішення від 21 травня 2026 року № 26UA90100000010-КТ. Тому цей доказ не міг бути врахований митним органом при прийнятті оскаржуваного рішення та не може оцінюватися як обставина, на якій митний орган ґрунтував свою класифікацію товару.
Разом із тим дата складення висновку не перешкоджає його оцінці судом як доказу щодо характеристик товару, який був предметом митного оформлення. При цьому висновок експертної установи щодо класифікації товару за певним кодом УКТ ЗЕД не має наперед установленої сили та підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі. Водночас наведені у висновку відомості щодо ідентифікаційних та фізико-хімічних характеристик товару мають значення для встановлення його відповідності об`єктивним ознакам товарних позицій, які розглядаються у цій справі.
Посилання відповідача на те, що товар не відповідає вимогам ДСТУ 7687:2015 "Бензини автомобільні Євро. Технічні умови" та ДСТУ 8696:2016 "Паливо альтернативне для бензинових двигунів. Технічні умови", саме по собі не підтверджує його належність до товарної позиції 3811. Встановлення того, що товар не є готовим моторним або альтернативним паливом, не є тотожним встановленню того, що він є антидетонаційною присадкою до палива. 
Так само посилання відповідача на потенційну можливість впливу окремих компонентів товару на октанові характеристики палива не замінює встановлення фактичного призначення та функціональних властивостей готової суміші. Наявність у складі товару речовин, які можуть використовуватися у виробництві або складі паливних сумішей, не є достатньою підставою для віднесення всієї суміші до товарної позиції 3811 без встановлення її відповідності опису товарів цієї товарної позиції. 
Щодо наведеного відповідачем посилання на відсутність документів, які підтверджують фактичне використання товару як органічного розчинника або розріджувача, суд зазначає, що зазначена обставина сама по собі не доводить належність товару до товарної позиції 3811. 
Зміст спірного рішення свідчить про те, що відповідач пов`язав можливість класифікації товару за кодом 3811190000 із наявністю в його складі певних хімічних компонентів та припущенням щодо можливого функціонального впливу товару на характеристики палива. Водночас у рішенні не наведено конкретних даних про те, що саме цей готовий товар використовується або призначений для використання як антидетонаційна присадка чи інша готова присадка до нафтопродуктів. 
Суд також враховує, що відповідач у відзиві посилається на відсутність технологічного регламенту або виробничої інструкції, які б передбачали виключне використання товару як органічного розчинника або розріджувача. Проте відсутність документів про виключне використання товару у певній сфері не звільняє митний орган від обов`язку довести відповідність товару саме тому коду, який ним визначено. 
Щодо доводів позивача про застосування Основних правил 2(b) та 3 суд зазначає, що зазначені правила підлягають застосуванню з урахуванням фактичних характеристик товару та співвідношення товарних позицій, які об`єктивно можуть бути розглянуті при його класифікації. Саме по собі посилання позивача на правило 3(a) не означає автоматичного віднесення товару до товарної позиції 3814. Водночас відповідач, визначаючи товар за іншою товарною позицією 3811, мав навести обґрунтування, чому за встановленими характеристиками товар відповідає саме цій товарній позиції та чому товарна позиція 3814 не підлягає застосуванню. Такого порівняльного обґрунтування в оскаржуваному рішенні судом не встановлено. 
Щодо посилання позивача на Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджені наказом Державної митної служби України від 14 грудня 2022 року № 543, суд зазначає, що зазначені Пояснення не змінюють положень закону про Митний тариф України та не можуть замінювати Основні правила інтерпретації Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності. Водночас вони можуть бути враховані при з`ясуванні змісту відповідних товарних позицій та оцінці відповідності товару їх опису. 
Тому саме по собі використання відповідачем Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності при прийнятті рішення не свідчить про його протиправність. Водночас посилання на такі Пояснення не звільняє митний орган від необхідності встановити відповідність конкретного товару ознакам товарної позиції, до якої його віднесено. 
Посилання позивача на те, що у Поясненнях до товарної позиції 3814 наведено приклади складних органічних сумішей, які використовуються як розчинники та розріджувачі, суд оцінює разом з іншими матеріалами справи. Такі Пояснення можуть підтверджувати можливість віднесення багатокомпонентних органічних сумішей до товарної позиції 3814 за наявності відповідних характеристик, однак самі по собі не визначають класифікацію конкретного товару без встановлення його об`єктивних характеристик. 
Посилання позивача на те, що у Поясненнях до товарної позиції 3814 не зазначено антидетонатори товарної позиції 3811 як один із видів складних органічних розчинників, також не може саме по собі визначати правильність коду 3814009090. Водночас для застосування коду 3811190000 відповідач повинен був довести відповідність спірного товару ознакам товарів, що охоплюються товарною позицією 3811. 
Суд також не приймає як достатню підставу для класифікації товару за кодом 3811190000 посилання відповідача на класифікаційне рішення Львівської митниці від 24 квітня 2026 року № 26UA20900000079-КТ. Зазначене рішення прийнято щодо іншого товару та іншого суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності. Воно не має преюдиційного значення для цієї справи та не звільняє відповідача від обов`язку самостійно встановити характеристики товару, заявленого за митною декларацією № 26UA901030000917U5, і надати правове обґрунтування його класифікації.
Крім того, вищевказане рішення Львівської митниці у подальшому було скасовано судом (справа № 380/8436/26), яке набрало законної сили, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень. За таких обставин зазначене рішення митного органу не може бути покладене в основу висновку про правильність визначеного відповідачем коду товару або про наявність сталої практики його класифікації. 
Щодо змісту розділу 5 оскаржуваного рішення суд зазначає, що відповідно до Порядку №650, у відповідному розділі рішення зазначаються обґрунтування класифікації товару із посиланням, зокрема, на положення законодавства, Основні правила інтерпретації Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, примітки до розділів та груп, Пояснення до товарних позицій та інші відповідні джерела. 
У розділі 5 оскаржуваного рішення відповідач дійсно зазначив застосовані положення Основних правил інтерпретації Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та Пояснення до відповідної товарної позиції. Тому сам по собі спосіб заповнення цього розділу не є достатньою підставою для скасування рішення. 
Разом із тим наявність у рішенні посилань на відповідні нормативні та інформаційно-методичні матеріали не означає, що рішення є належним чином обґрунтованим за своїм змістом. Із рішення має бути зрозуміло, які саме встановлені митним органом характеристики товару обумовлюють його віднесення до визначеної товарної позиції та з яких підстав відхилено інший можливий варіант класифікації. 
У цьому випадку в оскаржуваному рішенні наведено склад товару та зазначено про наявність у ньому окремих компонентів, які можуть використовуватися у паливних сумішах, однак не наведено достатнього обґрунтування того, чому саме готова суміш за своїми об`єктивними характеристиками відповідає антидетонаторам або іншим готовим присадкам до нафтопродуктів товарної позиції 3811.
Отже, доводи відповідача про належне заповнення розділу 5 рішення самі по собі не спростовують встановленої судом недостатності його змістовного обґрунтування. 
Суд також бере до уваги, що обов`язок доведення правомірності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень у цій категорії спорів покладається на відповідача. Тому саме відповідач повинен довести обставини, на яких ґрунтується його рішення, зокрема правильність визначення характеристик товару, застосування відповідних правил класифікації та обґрунтованість визначеного коду. 
Надані відповідачем пояснення підтверджують наявність у складі товару компонентів, які окремо можуть використовуватися у паливній промисловості. Проте вони не підтверджують, що готовий товар за своїм призначенням та об`єктивними характеристиками є антидетонатором або іншою готовою присадкою до нафтопродуктів. 
Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявності встановленого частиною четвертою статті 69 Митного кодексу України порушення правил класифікації товару, яке було б достатньою правовою підставою для зміни заявленого позивачем коду 3814009090 на код 3811190000. 
Оскаржуване рішення не містить достатнього обґрунтування того, що спірний товар за своїми об`єктивними характеристиками відповідає товарній позиції 3811, а також не містить належного зіставлення характеристик товару з ознаками товарної позиції 3814 та обґрунтування відхилення заявленого позивачем коду. 
За таких обставин висновок митного органу про необхідність класифікації товару за кодом 3811190000 ґрунтується на припущенні щодо можливого функціонального використання окремих компонентів товару, а не на встановленні відповідності готового товару характеристикам товарної позиції 3811. 
З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що спірне рішення щодо класифікації товарів прийняте митним органом без достатнього встановлення обставин, необхідних для правильного застосування правил класифікації товару, та без належного обґрунтування зміни заявленого позивачем коду товару. 
Відтак рішення Кропивницької митниці від 21.05.2026 №26UA90100000010-КТ підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. 
Згідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 6557,20 грн (а.с.34), який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України). 
Відповідно до статті 134 КАС України ("Витрати на професійну правничу допомогу") витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України", заява №19336/04).
Верховний Суд у постановах від 24.11.2021 року у справі № 420/1109/20, від 29.11.2021 року у справі №420/13285/20, від 03.12.2021 року у справі № 1.380.2019.000502 вказав, що, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 
На підтвердження розміру понесених позивачем судових витрат на правову допомогу в сумі 7500,00 грн до суду надано копії таких документів: Витягу з договору про надання правової допомоги від 07.11.2024 № 1 (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами від 07.07.2025 №1 та від 11.08.2025 №2 та від 21.05.2026 №3); рахунку-фактури №42/1/07112024 від 22.05.2026; платіжної інструкції №1199 від 25.05.2026; акт №40 від 19.06.2026 наданих послуг (виконаних робіт) по договору про надання правової допомоги №1 від 07.11.2024 (а.с.102-105). 
Згідно з актом № 40 від 19.06.2026 року, адвокат надав, а клієнт прийняв послуги (виконану роботу), а саме: опрацювання рішення Кропивницької митниці від 21.05.2026 щодо класифікації товарів № 26UA90100000010-KT та документів на предмет оскарження у судовому порядку; підготовка та направлення до суду позовної заяви; опрацювання відзиву на позов; підготовка та направлення відповіді на відзив, у загальному розмірі 7500,00 грн. 
Вирішуючи питання щодо розміру витрат, які підлягають відшкодуванню, суд враховує не лише документальне підтвердження їх понесення, а й критерії співмірності таких витрат зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, а також значенням справи для сторін. 
Суд враховує, що предметом цього спору є оскарження одного рішення митного органу щодо класифікації товару за УКТ ЗЕД. Розгляд справи не вимагав значного обсягу процесуальних дій, проведення судових засідань із дослідженням значної кількості доказів або виконання адвокатом складних процесуальних чи технічних робіт. Фактично заявлений до відшкодування обсяг правничої допомоги охоплює опрацювання рішення митного органу та матеріалів справи, підготовку позовної заяви, опрацювання відзиву та підготовку відповіді на відзив. 
При цьому суд бере до уваги, що спір стосується питання класифікації одного товару за УКТ ЗЕД, а справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання з викликом сторін. З огляду на характер спірних правовідносин, обсяг фактично виконаної роботи та процесуальну складність справи, заявлений до відшкодування розмір витрат у сумі 7 500,00 грн суд вважає завищеним. 
З урахуванням наведених обставин суд дійшов висновку, що співмірним із складністю цієї справи, обсягом наданих адвокатом послуг та характером виконаної роботи є розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн. 
Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, - 

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Хімрезерв-Україна" (вул. Перша Виставкова, 9, с. Нове, Кропивницький район, Кіровоградська область, 25491 ЄДРПОУ 45320719) до Кропивницької митниці Держмитслужби (вул. Лавандова, 27Б, м. Кропивницький, 25030, ЄДРПОУ 44005668) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Кропивницької митниці від 21.05.2026 щодо класифікації товарів № 26UA90100000010-KT.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Хімрезерв-Україна" (ЄДРПОУ 45320719) за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці Держмитслужби (ЄДРПОУ 44005668) судовий збір в сумі 6557,20 грн.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Хімрезерв-Україна" (ЄДРПОУ 45320719) за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці Держмитслужби (ЄДРПОУ 44005668) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду А.В. САГУН