УКРАЇНА
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
справа № 361/8158/24
провадження № 2/361/4804/24
03.09.2026

РІШЕННЯ
Іменем України 
(Заочне)

03 вересня 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Петришин Н.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції позивача.
У серпні 2024 року ТОВ «ФК «Ейс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 11 січня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 600262545 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.Згідно умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 10500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. 11 січня 2021 рокуТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 10 500,00 грн. на банківську платіжну картку відповідача - № 5168-75XX-XXXX-0429. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином виконало умови договірних зобов`язань.
28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 600262545 від 11.01.2021 року. У подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено ряд додаткових угоду №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, згідно яких строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2021.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено ряд додаткових угоду №2 від 03.08.2021, та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024.
17.07.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 17/07/24. Відповідно Реєстру прав вимог до вищевказаного договору факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 37118,32 грн.
У зв`язку з вищевикладеним, а також враховуючи неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 умов договірних зобов`язань, ТОВ «ФК «Ейс» просить стягнути з останнього суму боргу у розмірі 37 118,32 грн, яка складається з 10 499,50 грн – заборгованості по кредиту, 26618,82 грн – заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Також позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та 6000 грн – витрати на правову допомогу.
Заяви, інші процесуальні дії у справі 
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчака І.М. від 12 вересня 2024 року відкрито провадження в справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 11 листопада 2025 року прийнято справу до свого провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, у вказаній ухвалі відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.
Копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками направлялися відповідачу за останньою відомою адресою реєстрації, проте до суду повернувся конверт із поштовою відміткою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалює у справі заочне рішення.
Обставини справи, що встановлені судом.
Відповідно до Договору № 600262545, укладеного 11 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та  ОСОБА_1 , відповідачу надано кредит в сумі 10 500 грн 00 коп., на умовах строковості, зворотності, платності.
Згідно п. 1.2 договору, кредит надається строком на 14 днів від дати отримання кредиту позичальником.
Відповідно до платіжного доручення від 11 січня 2021 року та Довідки ПАТ КБ «Приватбанк» за №07/2024 від 12.07.2024 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу на його банківську карту № НОМЕР_1  суму кредиту у розмірі 10 500 гривень.
Згідно з п. 1.4.1 договору виключно на період строку визначеного п.1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 відсотків річних, що становить 1,70 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
Згідно з п.1.4.2 за умови продовження дисконтного періоду на умовах п.1.3 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.2 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 відсотків річних, що становить 1,70 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
З умов договору розмір дисконтної та індивідуально процентної ставки є однаковими.
Згідно з п.2, 6 Додатку №1 до даного договору, орієнтовна загальна вартість кредиту за дисконтною процентною ставкою та базовою складає 12 999,00 грн, та включає в себе:
- загальні витрати за кредитом – проценти за користування кредитом у розмірі 2 499,00 грн,
- суму кредиту у розмірі 10 500,00 грн.
28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 600262545, від 11.01.2021 року.
ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладали Додаткові угоди № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, якими продовжували строк дії договору факторингу № 28/1118-01 до 31 грудня 2022 року.
Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 127 від 29.03.2021, ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором 
№ 600262545 від 11.01.2021 року, загальний розмір заборгованості складає 23 594,88 грн.
Крім того, 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. 
У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали додаткову угоду №2 від 03.08.2021, та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2023 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 37 118,32 грн.
17.07.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 17/07/24. Відповідно Реєстру прав вимог до вищевказаного договору факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 37118,32 грн.
Із Виписки з особового рахунка та детального розрахунку заборгованості відповідача, ОСОБА_1 за договором № 600262545 від 11 січня 2021 року, встановлено, що станом на 22.07.2024 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 37 118,32 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 499,50 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 26 618,82 грн.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини
Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ,уклав вищезазначений договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі.
Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «MNV5U69U», який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача ОСОБА_1 – « НОМЕР_2 ».
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вищевказаний договір позики № 600262545 від 11 січня 2021 року, прирівнюється до укладеного у письмовій формі.
Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
У частині першій статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 
За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом ст. 1048 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з 
ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 
28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі 
№ 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі 
№ 300/438/18.
Так, згідно кредитного договору №600262545 від 11 січня 2021 року,ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредит на суму 10 500 грн., строком на 14 днів, тобто до 25.01.2021 року. Згідно Додатку №1 до вищевказаного Договору проценти за користування кредитом, за період (з 11.01.2021 по 25.01.2021) складають 2 499,00 грн. в грошовому виразі (без врахування (тіла) кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 12 999,00 грн. 
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином договірні зобов`язання за наведеним договором не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість.
У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Отже, у даній справі позикодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв.
Враховуючи вищевикладене, нарахування та стягнення процентів за користування позикою з відповідача ОСОБА_1 поза визначеним договором строком суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та висновкам Верховного Суду.
Дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи, що строк дії договору позики №600262545 від 11 січня 2021 року, встановлено їх умовами, проценти після закінчення строку дії договорів, нараховувалися безпідставно, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача заборгованості за вищевказаними договорами у розмірі загальної вартості позики.
Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» суми заборгованості по договору позики № 600262545 від 11 січня 2021 рокуу розмірі 12 999,00 грн, що складається з:10500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 2 499,00 грн – заборгованості за відсотками.
Щодо судових витрат
Згідно платіжної інструкції № 3137 від 02.08.2024, при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 
Крім того, позивачу надавалася правова допомога АБ «Тараненко та партнери» на підставі Договору про надання правничої допомоги № 18/07/24-01 від 18.07.2024. Вартість наданих послуг становить 6 000 грн.
У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 848,34 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 2 101,20 грн.
На підставі викладеного, та керуючись ст. 526, 530, 610, 611, 1046-1056-1 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» заборгованість за Договором № 600262545 від 11 січня 2021 року у розмірі 12 999 (дванадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень, з яких: 10 500,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 2 499,00 грн - заборгованості за відсотками. 
Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» судовий збір у розмірі 848 (вісімсот сорок вісім) гривень 34 копійки, а також витрати на правову допомогу у розмірі 2 101 (дві тисячі сто одна ) гривня 20 копійок.
В іншій частині позову – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: Товариства з обмеженої відповідальністю «ЕЙС», код ЄДРПОУ - 42986956, адреса місцезнаходження: 02090, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 19, оф. 2005.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса останнього відомого зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія ПЕТРИШИН