Дата документу 17.07.2026
Справа № 332/2439/26
Провадження № 2/334/3764/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2026 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Шерештан О.М., розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
У квітні 2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.08.2020 між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 3902467. Договір підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаного позичальником при укладанні кредитного договору.
На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 4250,00 грн.
29.10.2025 між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» укладено договір факторингу № 29/10-2025.
31.10.2025 між ТОВ Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу № ДФ-31102025.
Згідно цих договорів факторингу відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 3902467 від 29.08.2020 та сума заборгованості відповідачки перед позивачем становить 28645,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту – 4250,00 грн., заборгованість за відсотками – 24395,00 грн.
Просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 3902467 від 29.08.2020 у розмірі 28645,00 грн., судовий збір у розмірі 2662,40 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив розглядати справу без його участі.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлена у встановленому ЦПК України порядку, відзив на позов не надала, із заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталася.
За таких обставин суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглядати справу у заочному порядку за наявними в ній матеріалами та доказами, поданими позивачем.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, доходить наступного висновку.
Статтями 525,527 ЦК України передбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором.
Відповідно до ст.ст. 615, 625 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
В судовому засіданні встановлено, що 29.08.2020 між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 3902467.
За кредитним договором кредитодавець надає позичальнику кредит на споживчі цілі без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування , а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору.
Згідно з п.1.3, сума кредиту складає 4250,00 грн.
Кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п.1.3. цього договору в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника (п.1.4).
Пунктом 1.5 договору передбачено, що за цим договором позичальник сплачує кредитодавцю суму кредиту та проценти за користування кредитом, неустойку (пеню, штраф) (п.2.26 Правил), яка може нараховуватися у випадку порушення позичальником умов цього договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник.
Згідно п.1.7 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: у випадку використання кредиту менше ніж 5 календарних днів, включаючи дострокове виконання зобов`язань, позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 6,80% від визначеної в п.1.3 цього договору суми кредиту (п.1.7.1); у випадку використання позичальником лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п.1.3 договору) до сплати процентів за користування кредитом протягом 20 календарних днів з 29.08.2020 до 18.09.2020 (включно) (базовий період – п.2.4 правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,36% або ставка за програмою лояльності. Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні лояльних (покращених) умов кредитування складає 5406,00 грн., у тому числі основна сума кредиту 4250,00 грн., проценти за користування кредитом 1156,00 грн. (п.1.7.2).
При використанні позичальником загальних умов кредитування проценті ставки складають: в базовий період з 29.08.2020 до 18.09.2020 (включно) – 1,70% за один день користування кредитом (базова процентна ставка – п.2.3.правил); в спеціальний період з 19.09.2020 по 17.03.2021 (включно) – 3% за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка – п.2.34 правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні загальних умов кредитування складає 5700,40 грн. (п.1.7.3).
Пунктом 3.1. договору передбачено, що сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 29.08.2020 до кінцевої дати виконання договору 17.03.2021. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати заборгованості, яке мало місце під час дії договору.
Кредитний договір № 3902467 від 29.08.2020 був підписаний відповідачкою електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.
Крім того, 29.08.2020 відповідачкою електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено умови користування кредитом та в якому відповідачка підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування.
Відповідно до статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Положеннями статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі наявні у постанові ВС від 12.01.2021 у справі №524/5556/19.
Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.
Відповідачка підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримала свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь який час самостійно ознайомитися з договором на сайті товариства в особистому кабінеті.
Таким чином позивач надав беззаперечні докази того, що відповідачка підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абзац другий частини другої статті 639 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
В силу статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
ТОВ «Алекскредит» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти, що підтверджується довідкою, виданою ТОВ ФК «Вей Фор Пей», згідно якої на підставі угоди на переказ коштів № ВП-220817-1 від 22.08.2017, 29.08.2020 за дорученням ТОВ «Алекскредит» було здійснено переказ коштів на суму 4250,00грн. на картку НОМЕР_1 , код авторизації 335504, номер транзакції в системі WayForPay – 92184252967945905117774661173997. 
29.10.2025 ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» уклали договір факторингу № 29/10-2025. За цим договором клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу№ АК-29/10-2025 від 29.10.2025, ТОВ «Секвоя Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 3902467 від 29.08.2020 в сумі 28645,00 грн., з яких: 4250,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 24395,00грн. – заборгованість за відсотками.
31.10.2025 між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу № ДФ-31102025. За цим договором клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу№ ДФ-31102025 від 31.10.2025, ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 3902467 від 29.08.2020 в сумі 28645,00 грн., з яких: 4250,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 24395,00грн. – заборгованість за відсотками.
Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Таким чином, ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло право належного кредитора до відповідачки за кредитним договором № 3902467 від 29.08.2020.
Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту № 3902467 від 29.08.2020 станом на 29.10.2025, ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 28645,00 грн., з яких: 4250,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 24395,00грн. – заборгованість за відсотками, які нараховувались за період з 29.08.2020 по 17.03.2021.
При підписанні кредитного договору відповідач погодився з його умовами щодо розміру процентів за користування кредитом, передбачених пунктом 1.7.3 Кредитного договору. 
Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору, які узгоджені сторонами.
Правильність розрахунку заборгованості за договором відповідачем не спростована.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» заборгованості за кредитним договором в сумі 28645,00 грн.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. 
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 гривень.
Згідно з положеннями ч. 1, п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до ч.ч. 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
В постанові ВС від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20, зазначено, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Оцінюючи надані позивачем на підтвердження понесених витрат документи, Верховний Суд зазначав, що вони не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду договір про надання правової допомоги № 43657029/03 від 02.01.2026, укладений між ТОВ «ФК «Солвентіс» та адвокатом Міньковською А.В., додаткову угоду № 3902467 від 27.03.2026 до Договору про надання правової допомоги № 43657029/03 від 02.01.2026, акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом від 27.03.2026, відповідно до якого вартість наданих послуг адвокатом у справі складає 6000,00 грн.
З урахуванням складності справи, що віднесена до категорії малозначних справ, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн., розумність і співмірність яких відповідачем не заперечувалась у зв`язку із заочним розглядом справи. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст.12, 76-83, 89, 141, 158, 247, 263-265, 280ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за кредитним договором № 3902467 від 29.08.2020 в розмірі 28645,00 грн. (двадцять вісім тисяч шістсот сорок п`ять гривень 00 коп.)
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Всього стягнути судових витрат в розмірі 8662,40грн. (вісім тисяч шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 . 

Суддя: Турбіна Т. Ф.