ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 липня 2026 року	Справа №160/10236/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до 20 регіональної військово-лікарської комісії (код ЄДРПОУ 26637746, 49069, м. Дніпро, вул. Михайла Грушевського, буд. 65) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

21.04.2026 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до 20 регіональної військово-лікарської комісії, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність 20 Регіональної військово- лікарської комісії щодо не здійснення розгляду по суті скарги ОСОБА_1 по питанню встановлення причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті солдата у відставці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- скасувати рішення 20 Регіональної військово-лікарської комісії ( м. Дніпро), оформлене у вигляді протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії № 2025-1018-1355-5886-0 від 18.10.2025 року по питанню встановлення причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті солдата у відставці ОСОБА_2 , яким постановлено: захворювання солдата у відставці ОСОБА_2 , 1983 року народження: "Печінкова недостатність. Інтоксикація. Алкогольна жирова інфільтрація печінки", яке згідно довідки про причину смерті Ле 81 від 21.04.2025 року, виданого ДСУ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Кам`янське районне відділення м. Жовті Води, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 24.04.2025 року, виданого Виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради, послужило причинною смерті 19 квітня 2025 - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, НІ, НЕ ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ;
- зобов`язати 20-ту регіональну військово-лікарську комісію, код ЄДРПОУ 26637746, юридична адреса: 49069, м. Дніпро, вул. Михайла Грушевського, буд. 65, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , на предмет встановлення причинного зв`язку між захворюванням солдата у відставці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТАК, пов`язаного із захистом Батьківщини, та причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її братом. В період часу з 20.08.2023 року по 28.08.2023 року, з 23.09.2023 року по 28.09.2023 року, з 13.10.2023 року по 04.12.2023 року, з 10.03.2024 року по 03.05.2024 року ОСОБА_2 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі н.п. Копані, Оріхівської міської територіальної громади, Пологівського району, Запорізької області; н.п. Желанне, Очеретинської сільської територіальної громади, Покровського району, Донецької області, що підтверджується Довідкою від 20.09.2024 №2069/5/716/15287 про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
28.09.2023 року солдат ОСОБА_2 під час проходження військової служби, виконання обов`язків військової служби із здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, внаслідок артилерійського обстрілу противника в районі н.п. Загір`я, Закарпатської області, отримав поранення, діагноз: вибухова травма, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої тім`яної ділянки, що підтверджується Довідкою військової частини НОМЕР_2 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.10.2023 року №727. З 01.10.2023 року по 11.01.2023 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечникова». Повний діагноз: ВТ (від 28.09.2023 року під час бойових дій) ЗЧМТ, струс головного мозку. Забій лівої лобної ділянки. Цефалгічний синдром. Легке когнітивне порушення. Параліч лівого окорухового нерва. Оптичне поранення лівої брови. МР-ознаки парасагітального утворення лівої лобної частки зліва (менінгіома). 
В період часу з 04.12.2023 року по 13.12.2023 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КНП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» ДОР». Встановлено МРТ новоутворення лівої лобної частки головного мозку, не можна виключити (астроцитому) у вигляді помірного цефалгічного синдрому, помірного вестибуло-атактичного синдрому. Розладу окорухового синдрому (від 21.11.2023 року). Нейропатія ОІ. Вторинна субатрофія зорових нервів ОІ. Симптоматичний астигматизм ОІ. 
В період часу з 14.12.2023 року по 02.02.2024 року ОСОБА_2 знаходився на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону. 31.05.2024 року госпітальна ВЛК в/ч НОМЕР_3 прийняла постанову про причинний зв`язок захворювань: «Об`ємне новоутворення лівої лобної частки головного мозку невизначеної етіології з помірним цефалгічним, помірним вестибуло-атактичним синдромом; генералізовано-клонічний судомний напад 21.11.2023), церебро-астенічним синдромом, вторинною низхідною частковою атрофією зорових нервів обох очей» - Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби; травми: «Стан після вибухової травми (28.09.2023), закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, акубаротравми» - Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (свідоцтво про хворобу від 31.05.2023 №2162), та на підставі ст.10-а графи II Розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Позивач зазначає, що 11.07.2024 року ОСОБА_2 підставі ст.10-а графи II Розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Документи щодо звільнення брата у позивача відсутні. Однак, даний факт підтверджується саме в Протоколі засідання ВЛК від 18.10.2025 року. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (п`ятниця), а його розтин проведений лише 21.04.2025 року (понеділок) за сорок хвилин під тиском родичів, які планували похорон саме 21.04.2025 року. ОСОБА_2 взагалі не вживав спиртні напої, так як приймав сильнодіючі ліки від своїх хвороб, зокрема, від головних болей, які весь час його супроводжували. Підтвердженням цього є ряд медичної документації. На думку позивачки, зазначена причина смерті її брата не є дійсністю, оскільки проблем та скарг з печінкою у померлого не було. Це стало підставою її звернення до 20 Регіональної ВЛК (м. Дніпро) через ІНФОРМАЦІЯ_3 м. Жовті Води, Кам`янського району Дніпропетровської області № 4 ЖВ/2263 від 26.09.2025 року по питанню встановлення причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті солдата у відставці. Підставою звернення до відповідача став висновок лікаря Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське бюро СМЕ» Р. Розенберг від 21.04.2025 року щодо причин смерті ОСОБА_2 , з якою позивач категорично не згодна та вважає причиною смерті брата є саме захворювання, що стало наслідком перенесеного ним 28.09.2023 року поранення. Протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії № 2025-1018-1355-5886-0 від 18.10.2025 року постановлено: захворювання солдата у відставці ОСОБА_2 , 1983 року народження: «Печінкова недостатність. Інтоксикація. Алкогольна жирова інфільтрація печінки», яке згідно довідки про причину смерті № 81 від 21.04.2025 року, виданого ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Кам`янське районне відділення, м. Жовті Води, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 24.04.2025 року, виданого Виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради, послужило причиною смерті 19 квітня 2025 року - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, НІ, НЕ ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ. Однак, з даним висновком відповідача позивачка не погоджується, вважає, що розгляд її скарги здійснено поверхнево. Зазначає, що відповідачем була досліджена лише медична документація, яка була надана позивачем разом із скаргою, додатково ніяка інформація, а саме історія хвороби, не була витребувана з медичних установ з приводу стану здоров`я ОСОБА_2 , а медична карта хворого, в якій містяться всі записи звернень померлого до лікарів, взагалі не витребовувалася. Не дивлячись на те, що смерть ОСОБА_2 була раптова, поза медичним закладом. З урахуванням обставин, викладених у позові, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 29 квітня 2026 року суд відкрив провадження у справі №160/10236/26 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Відповідач, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, 15.05.2026 надіслав до суду письмовий відзив на адміністративний позов в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що протоколом засідання ЦВЛК № 2025-1202-1227-5126-3 від 02.12.2025 року, як вищого органу ВЛК, була прийнята постанова про причинний зв`язок захворювання солдата у відставці ОСОБА_2 , у відповідності до вимог пп «д» п 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення, підтвердженою військово-обліковою та медичною документацією – захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Свідоцтво про хворобу №2162 від 31.05.2023 Постанову про причинний зв`язок зазначеного захворювання госпітальної ВЛК в/ч НОМЕР_3 – відмінено. Витяг із протоколу засідання штатної ВЛК № 4298 від 26.11.2024 – Постанову про причинний зв`язок зазначеного захворювання 20 РВЛК – Відмінено. ВЛК надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК. Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження. 
Згідно з ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі за текстом – Позивач), що підтверджується Свідоцтвами про народження наявними в матеріалах справи
В період часу з 20.08.2023 року по 28.08.2023 року, з 23.09.2023 року по 28.09.2023 року, з 13.10.2023 року по 04.12.2023 року, з 10.03.2024 року по 03.05.2024 року ОСОБА_2 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі н.п. Копані, Оріхівської міської територіальної громади, Пологівського району, Запорізької області; н.п. Желанне, Очеретинської сільської територіальної громади, Покровського району, Донецької області, що підтверджується Довідкою від 20.09.2024 №2069/5/716/15287 про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
28.09.2023 року солдат ОСОБА_2 під час проходження військової служби, виконання обов`язків військової служби із здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, внаслідок артилерійського обстрілу противника в районі н.п. Загір`я, Закарпатської області, отримав поранення, діагноз: вибухова травма, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої тім`яної ділянки, що підтверджується Довідкою військової частини НОМЕР_2 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.10.2023 року №727.
З 01.10.2023 року по 11.01.2023 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечникова». Повний діагноз: ВТ (від 28.09.2023 року під час бойових дій) ЗЧМТ, струс головного мозку. Забій лівої лобної ділянки. Цефалгічний синдром. Легке когнітивне порушення. Параліч лівого окорухового нерва. Оптичне поранення лівої брови. МР-ознаки парасагітального утворення лівої лобної частки зліва (менінгіома).
В період часу з 04.12.2023 року по 13.12.2023 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КНП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» ДОР». Встановлено МРТ новоутворення лівої лобної частки головного мозку, не можна виключити (астроцитому) у вигляді помірного цефалгічного синдрому, помірного вестибуло-атактичного синдрому. Розладу окорухового синдрому (від 21.11.2023 року). Нейропатія ОІ. Вторинна субатрофія зорових нервів ОІ. Симптоматичний астигматизм ОІ.
В період часу з 14.12.2023 року по 02.02.2024 року ОСОБА_2 знаходився на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону.
31.05.2024 року госпітальна ВЛК в/ч НОМЕР_3 прийняла постанову про причинний зв`язок захворювань: «Об`ємне новоутворення лівої лобної частки головного мозку невизначеної етіології з помірним цефалгічним, помірним вестибуло-атактичним синдромом; генералізовано-клонічний судомний напад 21.11.2023), церебро-астенічним синдромом, вторинною низхідною частковою атрофією зорових нервів обох очей» - Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби; травми: «Стан після вибухової травми (28.09.2023), закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, акубаротравми» - Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (свідоцтво про хворобу від 31.05.2023 №2162), та на підставі ст.10-а графи II Розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
01.10.2024 року ОСОБА_2 отримав III групу інвалідності, підстава - захворювання пов`язане з проходженням військової служби, строком на 1 рік, що підтверджується відповідною Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААД №088198.
В період часу з 22.01.2025 року по 31.01.2025 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Жовтоводська міська лікарня» ЖМР. Повний діагноз: злоякісне новоутворення лівої лобної частки головного мозку невизначеної етіології з судомним синдромом.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 , виданим Виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради.
Довідкою про причину смерті, виданою лікарем Державної спеціалізованої установи Дніпропетровське бюро СМЕ Р. Розенберг від 21.04.2025 року, причиною смерті ОСОБА_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , стала: а) печінкова недостатність. Інтоксикація; б) алкогольна жирова інфільтрація печінки.
Позивач звернулась до 20 Регіональної ВЛК (м. Дніпро) через ІНФОРМАЦІЯ_3 м. Жовті Води, Кам`янського району Дніпропетровської області № 4 ЖВ/2263 від 26.09.2025 року по питанню встановлення причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті солдата у відставці.
Протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії № 2025-1018-1355-5886-0 від 18.10.2025 року постановлено: захворювання солдата у відставці ОСОБА_2 , 1983 року народження: «Печінкова недостатність. Інтоксикація. Алкогольна жирова інфільтрація печінки», яке згідно довідки про причину смерті № 81 від 21.04.2025 року, виданого ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Кам`янське районне відділення, м. Жовті Води, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 24.04.2025 року, виданого Виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради, послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, НІ, НЕ ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
Позивач вважає протиправною бездіяльність 20 Регіональної військово- лікарської комісії щодо не здійснення розгляду по суті скарги ОСОБА_1 по питанню встановлення причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті солдата у відставці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, а також доводам відповідача викладеним у відзиві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ(далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`яі віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
За ч.1 ст.1 Закону №2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Як слідує з ч.3 ст.1 Закону №2232 військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч. 10 ст. 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я,прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).
Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Відповідно до ч. 12 ст. 12 Закону № 2232-ХІІ військовозобов`язані, які, зокрема, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).
Відповідно до п. 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
За правилами п.1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза це:
медичний огляд, зокрема, військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Пунктом 2.1 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до п. 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом.
До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорониздоров`ятощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.
ЦВЛК має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України (абз. 15 п.п. 2.3.4 п. 2.3 розділу I Положення № 402).
Відповідно до п. 2.4.4 п. 2.4 розділу І Положення № 402 на ВЛК регіону покладаються обов`язки, зокрема, з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Згідно із п. 2.4.5 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.
Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд (п. 2.4.6. розділу І Положення № 402).
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (п. 2.4.10. розділу І Положення № 402).
У свою чергу, згідно із п. 2.6.1. розділу І Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (далі - ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК.
На підставі затвердженого переліку начальник ВМКЦ регіону своїм наказом призначає позаштатні постійно діючі ВЛК, їх персональний склад і визначає порядок їх роботи (п. 2.6.7.).
Документи позаштатних ВЛК скріплюються гербовою печаткою військового лікувального, цивільного лікувально-профілактичного закладу, військової частини, при яких ці комісії утворені (2.6.11. розділу І).
Госпітальна ВЛК створюється у військовому госпіталі, на госпітальному судні, у цивільному лікувально-профілактичному закладі, де обстежуються і лікуються військовослужбовці. На особливий період госпітальна ВЛК створюється в усіх військових санаторіях (2.7.1. розділу І).
Із наведених вище норм Положення № 402 слідує, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених п. 1.1 розділу І Положення № 402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служб, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До штатних ВЛК належать, зокрема ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК або до суду.
Пунктом 1.1 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`яі фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий станздоров`яі фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог достану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Відповідно до п. 1.2 розділу ІІ Положення № 402 розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Згідно з п. 1.4 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд контингентів, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення, проводиться в порядку, визначеному таблицею.
Відповідно до п. 6.6. розділу ІІ Положення № 402 військовослужбовці оглядаються ВЛК у військових лікувальних закладах за територіальним принципом. Військовослужбовці, крім того, оглядаються ВЛК за місцем лікування, навчання, перебування у відрядженні, за місцем проведення відпустки.
За змістом п. 6.28. розділу ІІ Положення № 402 у разі коли ВЛК після амбулаторного обстеження не може прийняти остаточної постанови, вона направляє військовослужбовця на стаціонарне обстеження у військовий лікувальний заклад з подальшим оглядом його госпітальною ВЛК.
Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Згідно із висновками Верховного Суду, у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18 надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зокрема, в силу ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
За ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 826/15741/18, з метою безумовного дотримання конституційного принципу, визначеного у статті 129 Конституції України, в частині третій статті 2 та статті 9 КАС України закріплено, що до основних засад (принципів) адміністративного судочинства належить, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.
Принцип змагальності судового провадження охоплює собою право особи, крім можливості подавати власні докази, знати про існування всіх представлених доказів та пояснень іншими учасниками справи, оскільки вони можуть вплинути на рішення суду, мати можливість знайомитись з матеріалами справи та робити з них копії, а також володіти відповідними знаннями (залучати професійного представника) та змогу коментувати представлені докази та пояснення у належній формі та у встановлений час.
Таким чином, принцип змагальності спільно з принципом рівності є одним з основних елементів поняття "право на справедливий суд", що гарантоване Конвенцією.
Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).
Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Водночас адміністративне судочинство ґрунтується на принципі диспозитивності, відповідно до якого суд вирішує спір у межах заявлених позовних вимог та на підставі обставин, якими вони обґрунтовуються.
Разом із тим, аналізуючи доводи позивача щодо протиправної бездіяльності відповідача та незаконності протоколу засідання 20 Регіональної військово-лікарської комісії від 18.10.2025 №2025-1018-1355-5886-0, суд виходить із такого.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що фактично позивач не погоджується із висновком військово-лікарської комісії про відсутність причинного зв`язку між захворюванням, яке стало безпосередньою причиною смерті ОСОБА_2 , та проходженням ним військової служби, а також вважає, що відповідачем поверхнево досліджено матеріали, не витребувано повний обсяг медичної документації та не враховано перебіг захворювання після отриманого бойового поранення.
Оцінюючи наведені доводи, суд зазначає, що встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень та причин смерті військовослужбовців віднесено законодавством до виключної компетенції військово-лікарських комісій.
При цьому адміністративний суд не наділений повноваженнями самостійно визначати медичні діагнози, встановлювати причинний зв`язок між захворюванням та проходженням військової служби або надавати перевагу одному медичному висновку перед іншим, оскільки такі питання потребують спеціальних медичних знань та віднесені до компетенції спеціалізованих медичних органів.
Аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 13.06.2018 у справі №806/526/16, від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, відповідно до яких предметом судового контролю є виключно перевірка дотримання суб`єктом владних повноважень процедури прийняття рішення, меж наданих йому повноважень, а також відповідності такого рішення критеріям, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а не правильність встановленого медичного діагнозу чи висновків лікарів.
Таким чином, суд не вправі здійснювати переоцінку медичних висновків та вирішувати питання щодо того, чи настала смерть ОСОБА_2 саме внаслідок бойової травми, чи внаслідок іншого захворювання, оскільки це виходить за межі предметної юрисдикції адміністративного суду.
Прийняття відповідачем постанови свідчить про здійснення ним розгляду поданих матеріалів та реалізацію наданих йому повноважень. Незгода позивача зі змістом прийнятого рішення не свідчить про бездіяльність суб`єкта владних повноважень, оскільки бездіяльністю у розумінні адміністративного судочинства є невчинення дій, які особа була зобов`язана вчинити відповідно до закону.
Таким чином, вимога про визнання протиправною бездіяльності 20 Регіональної військово-лікарської комісії є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Щодо доводів позивача про те, що відповідачем не були витребувані історії хвороби, медична картка амбулаторного хворого та інші медичні документи, суд зазначає таке.
Положення №402 не покладає на військово-лікарську комісію безумовного обов`язку самостійно витребувати будь-які медичні документи з усіх лікувальних закладів, у яких особа проходила лікування. При вирішенні питання про причинний зв`язок ВЛК досліджує наявні медичні та військово-облікові документи, а за необхідності вправі витребувати додаткові матеріали або направити особу на контрольний чи повторний медичний огляд.
Водночас позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що неотримані відповідачем документи існували, містили відомості, які могли істотно вплинути на висновок комісії, та що відповідачу було відомо про необхідність їх витребування.
Більше того, наведені позивачем обставини фактично зводяться до незгоди із достатністю досліджених медичних матеріалів та правильністю медичного висновку, що, як вже зазначалося судом, стосується оцінки професійної діяльності лікарів-членів військово-лікарської комісії та не може бути предметом судового контролю.
Крім того, суд бере до уваги доводи відповідача, підтверджені матеріалами справи, про те, що після прийняття оскаржуваної постанови питання причинного зв`язку захворювання ОСОБА_2 було переглянуте Центральною військово-лікарською комісією.
Так протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії №2025-1202-1227-5126-3 від 02.12.2025 року, прийнятим у межах повноважень, передбачених абзацом п`ятнадцятим підпункту 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення №402, постанову госпітальної ВЛК від 31.05.2024 року щодо причинного зв`язку захворювання було скасовано, постанову 20 Регіональної ВЛК також переглянуто, а причинний зв`язок відповідного захворювання визначено як «захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».
Таким чином, вищестоящим органом військово-лікарської експертизи вже здійснено перегляд постанов нижчестоящих військово-лікарських комісій та прийнято нове рішення щодо причинного зв`язку захворювання.
Разом із тим предметом цього спору є не питання причинного зв`язку захворювання, встановленого постановою Центральної військово-лікарської комісії, а законність постанови 20 Регіональної військово-лікарської комісії щодо причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті.
При цьому суд звертає увагу, що подальша зміна або перегляд висновків ВЛК вищестоящою комісією не свідчить автоматично про протиправність рішення нижчестоящої комісії на момент його прийняття, якщо позивачем не доведено порушення процедури його ухвалення чи перевищення відповідачем своїх повноважень.
Позивачем таких обставин суду не доведено.
Також суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача.
За змістом статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язання суб`єкта владних повноважень повторно розглянути питання є похідним способом захисту та застосовується у разі встановлення судом протиправності рішення, дії чи бездіяльності такого суб`єкта.
Оскільки суд зробив висновок про відсутність правових підстав для визнання протиправними бездіяльності відповідача та оскаржуваної постанови, відсутні й підстави для покладення на відповідача обов`язку повторно розглядати заяву позивача.
При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлена права у разі виникнення передбачених законодавством підстав звертатися до компетентних органів із новими документами або додатковими медичними доказами, якщо такі з`являться, однак такі обставини не можуть бути підставою для задоволення заявлених у цій справі позовних вимог.
За правилами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд доходить висновку, що позивачем не доведено порушення відповідачем вимог Положення №402 при прийнятті оскаржуваної постанови, а також не доведено наявності протиправної бездіяльності відповідача.
Відповідно достатті 90 КАС Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням встановлених обставин, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи результат розгляду справи судовий збір не розподіляється.
Керуючись ст. 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до 20 регіональної військово-лікарської комісії (код ЄДРПОУ 26637746, 49069, м. Дніпро, вул. Михайла Грушевського, буд. 65) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук