Номер провадження: 22-ц/813/2717/26 
Справа № 523/6/25
Головуючий у першій інстанції Далеко К. О.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,
розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди.
Обґрунтовуючи вимоги поданого позову вказує на те, що 03 липня 2023 року о 21:30 год. в м. Одесі, на вул. Маловського, 3, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «HYUNDAI SONATA», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та транспортного засобу «MERCEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу потерпілого була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом серії НОМЕР_3 обов`язкового страхування. Строк дії договору страхування на момент ДТП діяв.
Цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент настання ДТП не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Своїми діями Відповідач порушив вимоги п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до настання ДТП.
Відповідно до постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 03 серпня 2023 року у справі №523/11960/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.
Оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 35, п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Потерпілий 10 липня 2023 року звернувся до Позивача із відповідною заявою про страхове відшкодування та 11 липня 2023 року із відповідною заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди.
За результатами звернення Потерпілого та розгляду його заяви, Позивачем було відкрито регресну справу №94307 та доручено ФОП ОСОБА_3 провести огляд/дослідження пошкодженого транспортного засобу.
За результатами Висновку, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, склав 135 917,56 грн.
Позивач на виконання вимог ст. 41 Закону, на підставі довідки №1 від 23.08.2023 і Наказу №3/14692 від 23.08.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, прийняв рішення про відшкодування шкоди Потерпілому в загальному розмірі 79 074,70 грн.
Також Позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 3 596,00 грн.
Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуг з оплати проведення експертизи, які підлягали відшкодуванню потерпілому склав 82 670,70 грн., які позивачем були повністю відшкодовані.
Враховуючи вищезазначене, представник позивача просив стягнути на користь МТСБУ з ОСОБА_1 суму відшкодування в порядку регресу в розмірі 79 074,70 грн, вартість послуг експерта у розмірі 3 596,00 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2025 року позовну заяву МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь МТСБУ відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 79 074,70 грн, а також вартість послуг експерта у розмірі 3 596,00 грн. Судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028,00 грн, компенсовано МТСБУза рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:
1) скаржник категорично не погоджується зі встановленим розміром збитків, а саме 79074,70 гривень, оскільки вказаний розмір збитків є безпідставним та несправедливим, не відповідає реально завданій шкоді, а висновки викладені в звіті майнової шкоди містять помилкові твердження та не відповідають фактичним обставинам;
2) з урахуванням ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відшкодування шкоди у розмірі 79074,70 гривень.

Порядок розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.
Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 13, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 21 липня 2026 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що 03 липня 2023 року о 21:30 год. в м. Одесі, на вул. Маловського, 3, відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «HYUNDAI SONATA», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та транспортного засобу «MERCEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
В результаті ДТП автомобіль «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_2 та є особою яка має право на відшкодування шкоди, отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками,
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З наявної в матеріалах справи копії постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2023 року у справі №523/11960/23 вбачається, що громадянина ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за результатами вказаної дорожньо–транспортної пригоди, та накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що на дату вчинення даної пригоди, транспортний засіб марки «HYUNDAI SONATA», д.н.з. НОМЕР_1 , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності тобто був відсутній чинний Договір обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ОСОБА_1 не була відшкодована заподіяна ним шкода потерпілій особі.
З наявної в матеріалах справи заяви від 10.07.2023 року вбачається, що потерпіла особа ОСОБА_2 , з метою відшкодування заподіяної шкоди, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було долучено необхідні документи, передбачені ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
З наявного в матеріалах справи Звіту ФОП ОСОБА_3 від 26.07.2023 року експертного авто-товарознавчого дослідження автомобіля «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_2 , складеного на замовлення МТСБУ, на підставі договору, вбачається, що: 
- вартість відновлювального ремонту, визначена за витратним підходом, складає 179435,34 грн; 
- ринкова вартість КТЗ, визначена за порівняльним підходом, може складати 135 917, 56 грн.
На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблено висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на 26.07.2023, дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, та складає 135 917, 56 грн.
Понесені витрати на встановлення розміру збитків та збір документів у розмірі 3596,00 грн сплачено на рахунок ТОВ «Аудатекс Україна» та СПД ОСОБА_3 , що підтверджується платіжними дорученнями № 975550 від 12.09.2023 та №974759 від 21.08.2023.
Відповідно до вимог п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи
Згідно з вимог п.п. «а» п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно – правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що на виконання своїх зобов`язань, після дослідження всіх наданих документів, МТСБУ виплачено страхове відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 79074,70 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №974955 від 24.08.2023.
Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Окрім того, згідно з приписами п.п. 38.2.1 п. 38.2 статті 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню, а із відповідача ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню шкоди в порядку регресу в розмірі 79 074,70 грн, а також вартість послуг експерта у розмірі 3 596,00 грн.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.
Доводи скаржника про те, що розмір збитків є безпідставним та несправедливим, не відповідає реально завданій шкоді, а висновки викладені в звіті майнової шкоди містять помилкові твердження та не відповідають фактичним обставинам, засновані на припущеннях, жодних доказів на спростування суми вказаних збитків скаржником не надано.
Крім того скаржник не скористався наданим йому процесуальним законодавством правом заявити в суді апеляційної інстанції клопотання про проведення відповідної судової автотоварознавчої експертизи, або надати висновок такої експертизи, виготовлений на замовлення сторони у справі.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що з урахуванням ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відшкодування шкоди у розмірі 79074,70 гривень, то колегія суддів звертає увагу на таке.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової премії за внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків для страхувальника, який є громадянином України - учасником бойових дій, особою з інвалідністю внаслідок війни, постраждалим учасником Революції Гідності, учасником війни, особою з інвалідністю II групи, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеною до I або II категорії, пенсіонером, - щодо транспортного засобу, який має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних або потужність електродвигуна до 100 кіловат включно та належить йому на праві власності, за умови керування таким транспортним засобом виключно страхувальником або особою, яка також належить до категорій, визначених цією частиною, та використання транспортного засобу без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів та/або вантажу.
В свою чергу, в ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхувальник це особа, яка уклала із страховиком договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Проте у вказаному випадку ОСОБА_1 не є страхувальником, а тому положення ст. 13 вищенаведеного Закону не можуть бути застосовані до скаржника.
Враховуючи вищенавдене, вказані доводи скаржника є необґрунтованими, а тому не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції.
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.
Відповідно ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 21 липня 2026 року.

Головуючий       Р.Д. Громік

Судді:       М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева