Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2026 р.         Справа № 596/832/26
Провадження № 2/596/610/2026 Гусятинський районний суд Тернопільської області 
в складі : головуючого суду      Лисюк І.О. 
за участю секретаря судового засідання   Стасюк О.Д. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, який вони зареєстрували 24 лютого 2000 року у Жабинецькій сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, відповідний актовий запис №02. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей не має. 
Сімейні стосунки між ними не склалися, вони перестали розуміти один одного. Між ними часто виникають суперечки і на даний час не спілкуються та не ведуть спільного побуту. В подальшому даний шлюб зберігати не доцільно.
Ухвалою судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 червня 2026 року провадження у зазначеній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) сторін.
У встановлений термін сторони не направили суду заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторони по справі належним чином повідомлені про призначення справи про розірвання шлюбу до судового розгляду відповідно до ст.128 ЦПК України, про що свідчать розписки про отримання зворотнього повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Відповідач письмовий відзив суду не надав, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Згідно письмової заяви від 24 червня 2026 року та заяви від 06 липня 2026 року посвідченої старостою с.Жабинці, Чортківського району Тернопільської області ОСОБА_3 і зареєстрованої в реєстрі за №7-6, ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу визнав, просив розгляд справи проводити у його відсутності. 
Суд вважає, що відповідач не подавав відзив, тому при відсутності заперечень зі сторони позивачки, яка згідно позовної заяви, долученої до матеріалів справи, просила про розгляд справи у її відсутності, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів.
Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 24 лютого 2000 року уклали шлюб, який вони зареєстрували у Жабинецькій сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, відповідний актовий запис №02, згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 видане 24 лютого 2000 року Жабинецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області.(а.с.3)
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 26 листопада 2018 року в справі № 761/33261/16-ц.
Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.
Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Таким чином, згідно поданих сторонами справи заяв по суті, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, сімейні відносини, що склались, суперечать інтересам позивачки. ОСОБА_2 визнав ці обставини.
Частиною 4 ст.206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Враховуючи, що визнання відповідачем ОСОБА_2 позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає таке визнання, що відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України є підставою для задоволення позову.
За встановлених обставин суд вважає, що підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, при зверненні до суду з даним позовом позивачка сплачувала судовий збір у сумі 1331,20 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Відтак з урахуванням норм закону, а саме п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 1331,20 грн.. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2,4, 10, 12-13, 76-78, 80, 141, 258-259, 263- 265, 268, 273, 274, 355 ЦПК, ст. ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд,- 

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: с.Жабинці, Чортківського району, Тернопільської області, поштовий індекс 48221) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу, задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 24 лютого 2000 року в Жабинецькій сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, відповідний актовий запис №02. (Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 видане 24 лютого 2000 року Жабинецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області)
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по сплаті судового збору в сумі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Гусятинського районного суду 
Тернопільської області  Ірина ЛИСЮК