Справа № 161/6102/23 
Провадження № 1-кп/161/178/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк        16 липня 2026 року  Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням
судді - ОСОБА_1 
за участю секретаря - ОСОБА_2 
прокурора - ОСОБА_3 
захисника - ОСОБА_4 
представника потерпілого - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 
обвинуваченої - ОСОБА_8 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Луцьку кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021035580000597 від 31.03.2021 про обвинувачення  ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Судче Любешівського району Волинської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_1 , раніше не судимої, - 

-за ст.197-1 ч.3, 358 ч.3 та 358 ч.4 КК України, - 

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.197-1 ч.3, 358 ч.3 та 358 ч.4 КК України, тобто умисні протиправні дії, які виразились у самовільному будівництві будівель, споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, підробленні іншого офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб та використанні завідомо підробленого документа при наступних обставинах.
У невстановлену дату, час та місце у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці з кадастровим номером 0721885800:06:000:2018 площею 0,5631 га., з цільовим призначенням для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії, яка розташовувалась в адміністративних межах Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області (на даний час територія Луцької міської ради), перебувала у державній власності та знаходилась в користуванні Державного підприємства Національна енергетична компанія «Укренерго», згідно державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 038315, посвідченого головою Ківерцівської райдержадміністрації ОСОБА_9 та начальником Ківерцівського районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_10 . 
Так, упродовж 2017-2018 років (точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_8 самовільно без отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію, та без одержання документа, який надає право на виконання підготовчих та будівельних робіт, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці з кадастровим номером 0721885800:06:000:2018, площею 0,5631 га., з цільовим призначенням для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії, яка розташовувалась в адміністративних межах Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області (на даний час територія Луцької міської ради), перебувала у державній власності та знаходилась в користуванні Державного підприємства Національна енергетична компанія «Укренерго», згідно державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 038315, посвідченого головою Ківерцівської райдержадміністрації ОСОБА_9 та начальником Ківерцівського районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_10 , шляхом залучення випадкових робітників, яких не ставила до відома про свої злочинні наміри, діючи умисно, із корисливих мотивів, ОСОБА_8 здійснила самовільне будівництво двох двоповерхових будівель, а саме адміністративно-побутової будівлі загальною площею 592,7 кв.м. та побутового приміщення площею 132,9 кв.м. 
Надалі, з метою приховати свою злочинну діяльність та надати видимості законності своїм діям щодо самовільного будівництва будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, у ОСОБА_8 , у невстановлену дату, час та місце, виник злочинний умисел, направлений на створення нікчемного договору купівлі-продажу, згідно якого Приватне підприємство «ВЕГАС-К», ЄДРПОУ 322696773, в особі ОСОБА_11 , зобов`язується передати у власність ОСОБА_8 , адміністративно-побутову будівлю (А-2) та побутову будівлю (Б-2) в с. Прилуцьке Волинської області, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 0721885800:06:000:2018, площею 0,5631 га., з цільовим призначенням 14.02 - розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії, що є іншим офіційним документом, який видається та посвідчується підприємством, і який надає права та звільняє від обов`язків. 
При цьому, ОСОБА_8 , розуміючи, що вказаний договір буде підроблений, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою органом досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у листопаді 2019 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), перебуваючи за невстановленою адресою, внесла дані до нікчемного договору купівлі-продажу, що датований 02.05.2003, та погодила їх своїм підписом у графі: «ПОКУПЕЦЬ: ОСОБА_8 », в свою чергу невстановлена органом досудового розслідування особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у графі: «ПРОДАВЕЦЬ: Приватне підприємство «ВЕГАС-К», ЄДРПОУ 32269673» погодила від імені ОСОБА_11 , в той час як останній проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , в період часу з 01.08.2002 по 07.10.2003 та не був директором приватного підприємства «ВЕГАС-К», з метою його подальшого використання.
Крім того, з метою приховати свою злочинну діяльність та надати видимості законності своїм діям щодо самовільного будівництва будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, у листопаді 2019 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені) у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на створення нікчемного акту прийому-передачі майна, згідно якого Приватне підприємство «ВЕГАС-К», ЄДРПОУ 322696773, в особі ОСОБА_11 , передає у власність ОСОБА_8 адміністративно-побутову будівлю (А-2) та побутову будівлю (Б-2) в селі Прилуцьке Волинської області, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 0721885800:06:000:2018, площею 0,5631 га, з цільовим призначенням 14.02 - розміщення, будівництво, експлуатація та обслуговування будівель та споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії, балансовою вартістю 6301 грн., що є іншим офіційним документом, який видається та посвідчується підприємством, і який надає права та звільняє від обов`язків.
При цьому, ОСОБА_8 , розуміючи, що вказаний акт прийому-передачі буде підроблений, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою органом досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, повторно, у листопаді 2019 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), перебуваючи за невстановленою адресою, внесла дані до нікчемного акту прийому-передачі майна, що датований 02.05.2003, та погодила їх своїм підписом у графі: «МАЙНО ПРИЙНЯЛА: ОСОБА_8 », в свою чергу невстановлена органом досудового розслідування особа, у графі: «МАЙНО ПЕРЕДАВ: Приватне підприємство «ВЕГАС-К», ЄДРПОУ 32269673» погодила від імені ОСОБА_11 , в той час як останній проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 в період часу з 01.08.2002 по 07.10.2003 та не був директором приватного підприємства «ВЕГАС-К», з метою його подальшого використання. 
Крім того, ОСОБА_8 , 11.11.2019, в невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи в приміщенні службового кабінету державного реєстратора відділу державної реєстрації виконавчого комітету Куклинської сільської ради ОСОБА_12 (далі - реєстратор), що розташований по вул. Шопена, 22 в м. Луцьк Волинської області, завідомо знаючи про те, що договір купівлі-продажу, згідно якого Приватне підприємство «ВЕГАС-К», ЄДРПОУ 322696773, в особі ОСОБА_11 , зобов`язується передати у власність ОСОБА_8 , адміністративно-побутову будівлю (А-2) та побутову будівлю (Б-2) в селі Прилуцьке, Волинська область, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 0721885800:06:000:2018, площею 0,5631 га, з цільовим призначенням 14.02 – розміщення, будівництво, експлуатація та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії, є підробленим, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, пред`явила вказаний договір державному реєстратору Куклинської сільської ради Маневицького району Волинської області ОСОБА_12 , чим використала завідомо підроблений офіційний документ, який видається та посвідчується підприємством, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою реєстрації речового права на земельну ділянку.
Крім того, ОСОБА_8 , 11.11.2019, в невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи в приміщенні службового кабінету державного реєстратора відділу державної реєстрації виконавчого комітету Куклинської сільської ради ОСОБА_12 (далі - реєстратор), що розташований по вул. Шопена, 22 в м. Луцьк, завідомо знаючи про те, що акт прийому-передачі майна, згідно якого Приватне підприємство «ВЕГАС-К», ЄДРПОУ 322696773, в особі ОСОБА_11 , передає у власність ОСОБА_8 , Адміністративно-побутову будівлю (А-2) та Побутову будівлю (Б-2) в селі Прилуцьке, Волинська область, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 0721885800:06:000:2018, площею 0,5631 га, з цільовим призначенням 14.02 - розміщення, будівництво, експлуатація та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії, балансовою вартістю 6301 гривень, є підробленим, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, повторно, пред`явила вказаний акт реєстратору ОСОБА_12 , чим використала завідомо підроблений офіційний документ, який видається та посвідчується підприємством, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою реєстрації речового права на земельну ділянку.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8  своєї вини у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях не визнала та показала, що у 2003 році придбала недобудовані приміщення на території земельної ділянки по АДРЕСА_2 . На оголошення про продаж земельної ділянки натрапила випадково, та зазначила, що у 2003 році дана земельна ділянка не була огородження парканом, а просто по периметру росли кущі. Ділянка була придбана, оскільки на той час була дуже вигідна ціна на неї. Дане приміщення ОСОБА_8 придбала у підприємства «Вегас К».. Під час придбання приміщення було укладено та підписано відповідний договір купівлі-продажу. Нотаріально даний договір не був затверджений, оскільки станом на час придбання земельної ділянки, процедура купівлі була простою. Тривалий період часу ОСОБА_8 не використовувала придбані нею приміщення, оскільки потрібні були великі кошти на їх ремонт. Через приблизно 3-4 роки після підписання договору, ОСОБА_13 почала займатися реконструкцією та ремонтом будівлі, яка була розташована на ділянці, з метою подальшого власного використання, аби не орендувати інші приміщення, а мати власне. На ділянці були розташовані виробничі приміщенні та офіс підприємства з виробництва та продажу ліній електропередач. Відновлення приміщення та упорядкування території зайняло близько 3-4 років. Згодом справа дійшла до оформлення будівлі, та ОСОБА_8 звернулася до юристів з інших областей, які порадили їй звернутися до державного реєстратора ОСОБА_12 , якому були передані документи для перереєстрації будівлі, що знаходилася на земельній ділянці. Після реєстрації приміщення ОСОБА_8 було надіслано витяг про реєстрацію. Про те, що з питанням оформлення потрібно було звернутися до нотаріуса, ніхто не повідомляв. Реєстрація приміщення відбувалась у 2019 році. Згодом почали поставати питання про перереєстрацію самої земельної ділянки. На одному із засідань «Волиньобленерго», на якому була присутня ОСОБА_8 , оскільки була генеральним підрядником по електромонтажним роботам, так як підприємство надавало послуги. З питанням можливого оформлення земельної ділянки або взяття в оренду, ОСОБА_8 звернулась до Купчика, який повідомив, що процедура досить складна потрібно звертатися в обласну раду з даним питанням, а також, що дана земельна ділянка належить ПАТ «НЕК Укренерго». На черговому засіданні був присутній ОСОБА_6 , який також співпрацював з «Волиньобленерго», будучи співробітником ПАТ «НЕК Укренерго», де піднімалося дане питання щодо земельної ділянки. Згодом ОСОБА_14 , який був на той час директором « Волиньобленерго» написав офіційного листа до ОСОБА_15 , тобто голові обласної державної адміністрації Волинської області про те, що земельна ділянка, яка надана в користування «НЕК Укренерго» ними не використовується. Метою звернення листа в обласну раду був поділ земельного акту та передача земельної ділянки. Також ОСОБА_8 зазначає, що в матеріалах кримінального провадження наявний лист ОСОБА_6 про відмову від даної земельної ділянки, оскільки вона не використовується за призначенням та саме підприємство не потребує її використання. Згодом до ОСОБА_8 приїхали працівники поліції та повідомили, що дана земельна ділянка була зайнята незаконним шляхом. Також ОСОБА_8 повідомила, що не була знайома раніше із ОСОБА_11 , який був власником підприємства «Вегас К» і з яким було укладено договір купівлі-продажу на недобудовані приміщення на земельній ділянці. Дійсність даного договору не перевірялася. Розрахунок за купівлю приміщень здійснювався готівкою, точної суми ОСОБА_8 не пригадує. Щодо роботи головним підрядником з «Волиньобленерго», то ОСОБА_8 співпрацювала з 2014 по 2022 роки. Крім того, ОСОБА_8 звернула увагу суду на те, що вона придбала вже зведене приміщення в недобудованому стані, де на той момент вже був фундамент та стіни, а в подальшому просто провела ремонтні роботи з укріплення стін, вставили вікна, провели ремонтні роботи в середині будівель. Також, ОСОБА_8 зазначила, що оригінал договір укладений в 2003 році не зберігся. Крім того, ОСОБА_8 наголошує, що ремонтні роботи, які вона проводила у придбаних приміщеннях не були приховані, і будь хто з оточуючих підприємств міг це бачити. Також, з моменту придбання та під час проведення ремонту ніяких перевірок не було, жодних зауважень чи претензій, як зі сторони « ОСОБА_16 » так і за сторони «НЕК Обленерго» не було. Разом з тим, ОСОБА_8 вважає, що будь яких протиправних дій вона не вчиняла та вважає себе не винною, а тому просила суд повністю виправдати її за ст.197-1 ч.3, ст.358 ч.3 та 358 ч.4 КК України.
В ході судового слідства були допитані учасники кримінального провадження, зокрема:
-допитаний в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_6 , який показав, що він не знайомий із ОСОБА_8 .. У 2003 році відбулась реконструкція підстанції, де ОСОБА_6 працював диспетчером, і відповідно, того ж року був оформлений державний акт на земельну ділянку. На території земельної ділянки була розташована недобудована будівля, яка в подальшому була демонтована. У 2016 році «Волиньобленерго» звернулось до «НЕК Укренерго», з можливістю передачі даної земельної ділянки, оскільки дана ділянка знаходилась в користуванні останніх. ОСОБА_6 зазначив, що земельна ділянка була огороджена зі всіх сторін парканом. Відбувалось ряд переписок щодо використання земельної ділянки. Також зверталась увага як усно, так і письмово на те, що в 2009 році на даній земельній ділянці розпочалося будівництво. Під час зустрічей між представниками «Волиньобленерго» та «НЕК Укренерго» були обговорені питання щодо доцільності передачі даної земельної ділянки в користування «Волиньобленерго», і згоду було досягнуто, але на умові, що дана земельна ділянка буде розподілена між обома сторонами, та будуть укладені всіх необхідні документи на дану земельну ділянку. У 2019 році ОСОБА_6 звернувся до «Волиньобленерго», оскільки спостерігав, що на ділянці продовжуються інтенсивні будівельні роботи, а тому метою звернення було неможливість подальшої забудови. ОСОБА_6 отримав відповідь, що дана земельна ділянка не належить « Волиньобленерго» і зацікавленості в ній немає. ОСОБА_6 наголосив, що угода про розподіл-передачу ділянки здійснювалась на підставі двохстороннього договору. Також зазначив, що було зруйновано частину паркану і встановлено металеві ворота, а заїзд на територію земельної ділянки був зі сторони « НЕК Укренерго». Будівництво було припинено до моменту поки не будуть належним чином оформлені документи;
-допитаний в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що він не знайомий з ОСОБА_8 .. ОСОБА_7 зазначив, що він є представником Луцької міської ради. В 2022 року від Луцької окружної прокуратури було подано позов до ОСОБА_8 про скасування державної реєстрації права власності та усунення перешкод у праві користування земельною ділянкою, яка фігурує в даному кримінальному провадженні, шляхом знесення незаконних забудівель на території. На підставі розпорядження Волинської державної адміністрації у 2017 році відбувся поділ земельної ділянки останні цифри 0027, в результаті чого було утворено земельну ділянку, останні цифри 2018. В подальшому у 2019 році до реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права власності на адміністративно-побутове приміщення за ОСОБА_8 , поза межами м. Луцька. Первинно поділена земельна ділянка перебувала і перебуває в постійному користуванні «НЕК Укренерго», як наслідок і спірна земельна ділянка належить останнім, оскільки право власності на поділену ділянку не припиняється. Підставою на державну реєстрацією земельної ділянки, згідно реєстру речових прав на нерухоме майно слугував договір купівлі-продажу, який був укладений у 2003 року між ОСОБА_8 та підприєством «Вегас К». Ознайомившись із цивільною справою ОСОБА_7 , вважає можливим, що договір-купівлі продажу на земельну ділянку міг бути підроблений, оскільки договір містить інформацію, яка не могла бути вписана та навіть не існувала станом на 2003 рік. З 2022 року земельна ділянка зареєстрована та належить Луцькій міській раді. Позов в даному кримінальному провадженні не подавався, оскільки до 2022 року будь-яких збитків Луцькою міською радою не було понесено, а тому відповідно станом до 2022 року будь-яких претензій матеріального характеру до ОСОБА_8 не було;
-допитаний в судовому засіданні свідок  ОСОБА_17 , який показав, що він не знайомий з ОСОБА_8 .. Свідок зазначив, що він працює начальником підстанції «Луцьк Північна» з 2002 року. Між підприємствами підстанції та «Волиньобленерго» знаходилась не забудована територія, яка по всьому периметру була загороджена парканом і ворота були також закриті, щоб сторонні люди вільно не могли зайти на цю територію. Також, ОСОБА_17 вказав, що дану територію працівники «Волиньобленерго» використовували для власних потреб, проводили там навчання з підвищення кваліфікації. Крім того, на даній території земельної ділянки знаходилась недобудована будівля на півтора поверхи, а також полігон і поле. Згодом у 2009-2010 роках на території почали помічати вантажні автомобілі і територію почали використовувати як відкритий склад. Дії з використанням території проводилися не працівниками «Волиньобленерго», оскільки емблеми на вантажних автомобілях останнім не належали. Орієнтовно у 2020 року розпочався демонтаж полігона та будівель, які знаходились на території та розпочалось будівництво нових будівель. Кому належала дана земельна ділянка свідку не відомо. Хто був новим забудовником і що мало бути на території земельної ділянки свідку не відомо, проте коли він побачив акт в якому вказано, що дана земельна ділянка належить саме до підстанції, де начальником був ОСОБА_17 , тоді останній зрозумів, що хтось не законно будує на території, яка належить державі. Про дану ситуацію свідок повідомив своє керівництво, подальші дії щодо земельної ділянки йому не відомі. Паспорта нової будівлі свідок не бачив і хто займався будівництвом не відомо;
-показами даними в судовому засіданні свідком  ОСОБА_18 , який показав, що він не знайомий з ОСОБА_8 .. У 2003 році коли була збудована підстанція, поруч із будівлею знаходився пустир, який розділяв територію підстанції та «Волиньобленерго», прохід через територію був вільний. Того ж року територію було загороджено парканом і закрито прохід воротами, доступ до території був закритий. Згодом на території розпочалось будівництво, як на думку свідка це розпочало «Волиньобленерго», однак як потім виявилось, автомобілі які заїжджали на територію не мали емблеми «Волиньобленерго». Кому належать будівлі і хто цим займався свідку не відомо;
-допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який показав, що не пригадує ОСОБА_8 чи вони були раніше знайомі теж не пам`ятає. Свідок повідомив, що у 2019 році працював державним реєстратором. В обов`язки реєстратора входило здійснення реєстрації речових прав на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб. Пред`явлений для огляду договір купівлі-продажу не пригадує і називає його типовим. При здійсненні своїх обов`язків керувався чинними нормами законодавства України;
-допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 який показав, що візуально знайомий із ОСОБА_8 .. В період з 15 травня 2002 по 07 жовтня 2003 року він проходив строкову військову службу. У 2024 році свідок отримав травму голову під час ворожого обстрілу, в результаті чого має погану пам`ять. ОСОБА_11 зазначив, що він не пам`ятає яке мав відношення до ПП « Вегас К»;
-допитаний в судовому засіданні свідок  ОСОБА_19 , який показав, що знайомий із ОСОБА_8 , оскільки бачився з нею по робочих питаннях. Близько 2015 року ОСОБА_8 звернулась до свідка із клопотанням про виготовлення землепорядної документації поділу земельної ділянки і надала всі необхідні документи для подальшої роботи. Сертифіковані працівники виїхали на територію ділянки, зробили геодезичну зйомку, виконав необхідну процедуру і згідно чинного законодавства України, були виготовлені документи і надані замовнику. Після розподілу земельної ділянки власником залишилося «НЕК Укренерго»;
-Також, в ході судового слідства судом досліджено докази по справі, зокрема:
-протокол огляду місця події від 30.03.2021;
-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 24.05.2021;
-договір купівлі продажу від 02.05.2003;
-акт прийому передачі від 02.05.2003;
-протоколом огляду предметів 25.05.2021;
-протоколом обшуку від 24.06.2021;
-протоколом обшуку від 24.06.2021;
-протоколом обшуку від 24.06.2021;
-протоколом обшуку від 09.08.2021;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2021;
-протоколом огляду від 08.06.2022;
-протоколом огляду предметів від 15.06.2022;
-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 15.02.2023.
Заслухавши в судовому засіданні показання обвинуваченої, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, надавши оцінку всім доказам за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
В основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях.
Відповідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Обов?язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. 
За правилами статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого. Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Відповідно до ст. 337 КПК України, суд зобов`язаний проводити судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.
При розгляді даного кримінального провадження в суді, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.197-1 ч.3, 358 ч.3,4 КК України не знайшло свого підтвердження наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами стороною обвинувачення, у зв`язку з чим ОСОБА_8 підлягає виправданню на підставі ст.284 ч.1 п.1 КПК України, у зв`язку з відсуністю в її діях події кримінальних правопорушень, передбачених ст.197-1 ч.3, 358 ч.3,4 КК України з наступних підстав.
Так, зібрані та подані прокурором докази переважно грунтуються на припущеннях свідків, щодо належності споруд, обставин їх будівництва та користування земельною ділянкою. При цьому жоден із допитаних свідків не повідомив в судовому засіданні про безпосереднє сприйняття фактів, які б свідчили про вчинення обвинуваченою дій, що утворюють подію кримінальних правопорушень передбачених ч.3. ст. 197-1 ч.3,4 ст. 358 КК України.
В ході дослідження письмових доказів, судом не беруться до уваги матеріали, як доказ вини обвинуваченої, супутникових фотознімків земельної ділянки та будівель, оскільки дані фото здобуто не під час досудового розслідування даного кримінального провадження, а вже під час судового розгляду. Разом з тим, дані фотоматеріали не містять відомостей про технічний пристрій, за допомогою якого вони були створені, не містять інформації про умови їх виготовлення, а також відсутня ідентифікуюча інформація про особу, яка здійснювала таку фотофіксацію, що унеможливлює перевірити джерело походження фотознімків та їх достовірність, що суперечить вимогам ст.ст.84, 86 та 99 КПК України.
Насамперед, із наданих стороною обвинувачення знімків вбачається, що як станом на 02.05.2003 року, так і станом на 14.08.2011 року та 26.09.2012 року в межах позначеної земельної ділянки вже наявні певні об`єкти забудови. При цьому самі по собі такі зображення не дають можливості встановити ані характер відповідних об`єктів, ані час їх створення, ані особу, яка здійснила їх будівництво, реконструкцію чи розміщення.
Більше того, супутникові знімки не містять будь-яких відомостей, які б дозволяли ідентифікувати зафіксовані на них об`єкти як саме ті будівлі та споруди, що були предметом договору купівлі-продажу від 02.05.2003 року, або, навпаки, спростувати існування таких об`єктів на момент укладення зазначеного договору. З огляду на технічні характеристики таких зображень, їх масштаб, роздільну здатність та відсутність можливості проведення індивідуалізації конкретних об`єктів нерухомості, вони не можуть бути використані для достовірного встановлення тотожності чи відмінності будівель, їх площі, конструктивних характеристик або часу виникнення.
Крім цього, згідно супровідного листа від 14.10.2025 року № 4038-5-04.02-2025 здійснено застереження про те, що матеріали супутникового моніторингу, використані для формування відповіді на запит, можуть мати похибку географічної прив?язки до 20 метрів, що, на переконання суду, є важливою обставиною для оцінки вказаного доказу. 
Таким чином, надані супутникові знімки лише відображають загальний стан території у відповідні проміжки часу, однак не підтверджують і не спростовують обставин, які входять до предмета доказування у цьому кримінальному провадженні. За відсутності інших належних та допустимих доказів, які б у сукупності дозволяли беззаперечно встановити факт здійснення саме ОСОБА_8 самовільного будівництва або спорудження нових об`єктів нерухомості на спірній земельній ділянці, такі знімки не можуть бути покладені судом в основу обвинувального вироку.
Крім того, як вбачаєтья з поданих прокурором супутникових фотознімків, що об`єкти нерухомості були наявні на даній земельній ділянці з самого першого супутникового фотознімка, а після виконання ремонтних та реставраційних робіт ОСОБА_8 , об`єкти нерухомості прийняли інший вигляд, що прослідковується на фотознімках протягом тривалого проміжку часу. Також, факт наявності нерухомого майна на земельній ділянці станом на 2003 рік підтвердили й допитані в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_17 .. Разом з тим, свідок ОСОБА_17 в ході допиту в суді повідомив, що на спірній земельній ділянці вже була будівля чи недобудова орієнтовно з 1998 року, і він будучи начальником підстанції Укренерго з 2002 року претензій ні до земельної ділянки, ні до будівлі не мав.
Суд не обмежуючи жодного з учасників кримінального провадження, враховуючи диспозитивність та змагальність судового розгляду, безпосередньо дослідивши надані прокурором докази, приходить до висновку, що надані письмові докази по даному кримінальному провадженню не несуть будь-якої доказової бази на підтвердження вчинення ОСОБА_8 інкримінованих правопорушень за ч. 3, 4 ст. 358 КК України, а лише констатують хронологію процесуальних дій та не відносяться до предмету доказування в даному кримінальному провадженні.
Разом з тим, суд відхиляє доводи сторони обвинувачення про те, що на дату укладення договору та акту прийому-передачі 02.05.2003 ОСОБА_11 перебував на службі в Збройних Силах України і як наслідок вказане, на думку прокурора, свідчить про підробку таких документів, адже вказана обставина, на думку суду, не є перешкодою для підписання такою особою будь-яких документів.
Також про наявність сумнівів свідчить позиція сторони обвинувачення, як на обґрунтованість обвинувачення про те, що ОСОБА_11 на дату підписання договору та акту прийому-передачі не був директором приватного підприємства “ВЕГАС-К”, оскільки стороною обвинувачення не перевірено чи міг діяти ОСОБА_11 у вказаний часовий проміжок у якості представника підприємства, в тому числі на підставі довіреності, наказу, розпорядження тощо, а під час судового розгляду справи не допитано в якості свідка дійсного, на думку сторони обвинувачення, директора вказаного підприємства, в тому числі на предмет уповноваження ОСОБА_11 на підписання документів від імені приватного підприємства. Більше того, сумнів викликає висловлене під час допиту твердження ОСОБА_11 про те, що він не впізнає підпису на договорі, оскільки останньому було пред?явлено саме копію документа, а не оригінал.
Крім того, судом не беруться до уваги у доказ вини обвинуваченої, твердження свідка ОСОБА_11 , який був допитаний в судовому засіданні, оскільки під час допиту в судовому засіданні він неодноразово наголошував на тому, що отримав серйозну травму голови та підтвердив це документально, в результаті чого не може пригадати всіх обставин, зокрема й те, яке він мав відношення до ПП « Вегас К». При цьому, свідок не може підтвердити чи спростувати факт вчинення ОСОБА_8 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, як і сам факт підписання договору купівлі-продажу, оскільки йому була пред`явлення копія договору, так як оригінал було втрачено, що свідчить про можливість правовідносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ..
Крім того, судом не приймається до уваги покази, як доказ вини обвинуваченої, надані в судовому засіданні свідком ОСОБА_18 , який в свою чергу не підтвердив та не спростував причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень, оскільки за весь час будівництва тільки спостерігав за тим як на території земельної ділянки ведуться ремонтні роботи, а факт хто проводить ремонтні роботи і кому це належить йому не відомий, що свідчить про те, що на території земельної ділянки були наявні об`єкти нерухомості і там проводились ремонтні роботи. Разом з тим, в своїх показах в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 повідомив, що в 2003 році «Волиньобленерого» зварили ворота, якими загородили дану територію та щось будувало на тій земельній ділянці, але в це ніхто, в тому числі й свідок не вникав.
Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні висновки судових експертиз, які б підтверджували чи спростовували факт самовільного зайняття земельної ділянки, визначали б її фактичні межі, площу можливого самовільного використання, розмір заподіяної шкоди, а також встановлювали факт підроблення документів чи їх використання ОСОБА_8 , хоча сторона захисту зверталась до слідчого з клопотанням про призначення відповідних судових експертиз, однак таке клопотання органом досудового розслідування було проігноровано, тому в даний час такі докази не здобуті і здобути їх в подальшому не можливо.
Більше того, як уже зазначалося судом, протягом тривалого часу ні Волинська обласна державна адміністрація, яка до передачі земель у комунальну власність здійснювала повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою державної форми власності, ні ПрАТ «НЕК «Укренерго», яке відповідно до державного акта серії ЯЯ № 038315 від 20.12.2004 року є її постійним користувачем, не зверталися до правоохоронних органів із заявами про самовільне зайняття земельної ділянки чи самовільне будівництво на ній, не пред`являли позовів про усунення порушень земельного законодавства, не оспорювали рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності від 11.11.2019 року № 1958450407218, а після прийняття 25.01.2022 року територіальною громадою в особі Луцької міської ради зазначеної земельної ділянки у комунальну власність будь-яких заперечень чи претензій щодо розміщення на ній спірних об`єктів нерухомості також висловлено не було.
Інші документи, надані прокурором, зокрема, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна з датою формування 10.12.2025, рішення єдиного учасника № 16/10/2023 Товариства з обмеженою відповідальністю “Техно Вест” від 16.10.2023 року, акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю “Техно Вест” від 16.10.2023 року, Технічний паспорт на адміністративно-побутову будівлю, запит та довідка з ЄДР, структура власності Товариства з обмеженою відповідальністю “Техно Вест” від 16.10.2023 року, позовна заява заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради, ухвала Господарського суду Волинської області від 26.03.2026 року у справі № 903/295/26, не несуть будь-якої доказової бази на підтвердження вчинення ОСОБА_8 інкримінованих правопорушень як за ч. 3, 4 ст. 358 КК України, так і за ч. 3 ст. 197-1 КК України, а лише вказують на загальнодоступну інформацію щодо нерухомого майна, рішень учасників товариства, відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також вказують на реалізацію прокуратурою права на звернення до суду в інтересах держави та взагалі не відносяться до предмету доказування в даному кримінальному провадженні. Більше того, позиція позивача (прокурора), яка наведена в позовній заяві, в тому числі щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог буде надана судом господарської юрисдикції за результатами розгляду справи.
Крім того, за результатами розгляду позовної заяви заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради до ОСОБА_8 про скасування державної реєстрації та припинення права власності, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення її від об`єктів нерухомості, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2023 в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Законність, правоміріність та обгрунтованість даного судового рішення підтверджується висновками Волинського апеляційного суду від 14.09.2023 року, а також Постановою Верховного Суду від 03.09.2025, тобто зазначене свідчить про правомірність набуття правовласності на земельну ділянку та відповідно реконструкції і ремонтних робіт щодо придбаних занедбаних приміщень.
Разом з тим, зазначена земельна ділянка перебувала ніби-то у власності «Укренерго», тому на думку суду, проводити там без права власності (відому керівництва) будь-яких робіт (будівельних, ремонтних) не могло не викликати інтересу щодо таких робіт.
В даній конкретній ситуації інкриміновані кримінальні правопорушення ОСОБА_8 за ст.358 ч.3 та 358 ч.4 КК України, також не знайшло свого підтвердження, оскільки ОСОБА_8 правомірно підписувала договір купівлі-продажу, будь-якого вагомого спростування законності підписання договору в розпорядженні суду відсутнє, і відповідно ОСОБА_8 добросовісно набула право власності на нерухомість, разом з тим, прокурором в судовому засіданні не надано будь-яких належних, допустимих та переконливих доказів, здобутих як під час досудового розслідування, так і в ході судового слідства щодо незаконності укладання зазначеного договору, і відповідно також не знайшло свого підтвердження і використання ніби-то завідомо підробленого документу, оскільки ОСОБА_8 передавались всі необхідні документи, які в неї були наявні для законного оформлення реєстратору, при цьому в останнього не виникали будь-які сумніви під час реєстрації щодо достовірності, походження та законності таких документів, разом з тим, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2023 року у цивільній справі № 161/15788/22, яке 14.09.2023 року набрало законної сили, встановлено, що відповідач у цій справі, тобто ОСОБА_8 , набула право власності на об?єкти нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу від 02.05.2003 року, нікчемність якого стороною позивача, тобто прокурором, не доведена. З наведеним висновком суду першої інстанції погодилася і апеляційна та касаційна інстнації. Крім цього, слід звернути увагу на формулювання обвинувачення за ч.4 ст.358 КК України. Так, згідно обвинувального акту прокурор як на частину суб?єктивної сторони складу злочину посилається на використання ОСОБА_8 завідомо підроблених договору купівлі-продажу та акту прийому-передачі від 02.05.2003 року з метою реєстрації речового права на земельну ділянку.
Разом з тим, наведене твердження не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду. Як встановлено судом, предметом договору купівлі-продажу від 02.05.2003 року та акта прийому-передачі були виключно об`єкти нерухомого майна, а саме адміністративно-побутова будівля (А-2) та побутова будівля (Б-2). Жодних положень щодо переходу права власності, користування чи будь-якого іншого речового права на земельну ділянку зазначені документи не містять.
Отже, сам факт подання документів для державної реєстрації права власності на будівлі не свідчить про наявність у особи мети зареєструвати речове право саме на земельну ділянку.
Таким чином, навіть виходячи із формулювання обвинувачення, сторона обвинувачення не довела одну з обов`язкових ознак суб`єктивної сторони інкримінованого кримінального правопорушення, а саме спеціальну мету використання документів для реєстрації речового права на земельну ділянку, про яку вказує в обвинувальному акті. Навпаки, досліджені судом докази свідчать, що дії ОСОБА_8 були спрямовані виключно на державну реєстрацію права власності на належні їй об`єкти нерухомого майна, а не на набуття чи реєстрацію будь-яких прав на земельну ділянку. За таких обставин наведене в обвинувальному акті формулювання щодо мети використання документів не підтверджено належними та допустимими доказами, що також виключає можливість визнання вини ОСОБА_8 доведеною поза розумним сумнівом.
Таким чином, надані стороною обвинувачення докази не підтверджують поза розумним сумнівом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 358 КК України, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , а відтак враховуючи положення ч. 3 ст. 373 КПК України, згідно якого вирок не може грунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, що має наслідком виправдання ОСОБА_8 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Разом з тим, в даному випадку сторона обвинувачення під час судового розгляду не довела, що ОСОБА_8 умисно, знаючи, що договір купівлі-продажу та акт прийому-передачі є нібито підробленими (підписаний іншою особою від імені приватного підприємства), в подальшому їх використовувала. Отже, наявність прямого умислу ОСОБА_8 , який є обов`язковою складовою кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України, стороною обвинувачення не доведено.
Суд зазначає, що наведені показання свідків, які безпосередньо є учасниками подій щодо укладення договору, акту до нього, а також проведення реєстраційних дій, не суперечать один одному та є послідовними, а зібрані та подані прокурором до суду докази не вказують на те, що договір купівлі-продажу та акт прийому-передачі, які датовані 02.05.2003, є дійсно підробленими документами, а також не доводять здійснення саме ОСОБА_8 підробки вказаних офіційних документів. Більше того, стороною обвинувачення суду не надано жодного висновку експерта, який би підтверджував, що підпис, який здійснений від імені Приватного підприємства “ВЕГАС-К” в особі ОСОБА_11 , не належить останньому. Більше того, не спростував проставлення підпису на оригіналі документу і сам ОСОБА_11 , який був допитаний в судовому засіданні.
Крім того, ч. 3 ст. 358 КК України з об?єктивної сторони в даному випадку, як про це вказує сторона обвинувачення в обвинувальному акті, виражається в підробленні офіційного документа, і з суб?єктивної сторони характеризується наявністю прямого умислу. При цьому, кваліфікуючою ознакою за ч. 3 ст. 358 КК України є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. Однак, сторона обвинувачення не надала належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували наявність у діях ОСОБА_8 об`єктивної сторони інкримінованого кримінального правопорушення, зокрема факту підроблення офіційних документів, а також не довела наявності у неї прямого умислу на їх підроблення. Крім того, не знайшла свого підтвердження і кваліфікуюча ознака вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб.
Необхідно також зазначити, що ч. 4 ст. 358 КК України передбачає кримінальну відповідальність за використання завідомо підробленого документа. Суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується прямим умислом. Використання завідомо підробленого документа означає усвідомлення суб`єктом того, що він використовує не справжній, офіційно виданий документ, а підроблений. Аналогічна позиція наведена у постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 24.07.2025 року у справі № 295/5331/22.
Крім того, в матеріалах справи наявне розпорядження Волинської обласної державної адміністрації від 17.07.2017 року № 354 “Про надання згоди на поділ земельної ділянки”, яке є додатком до позовної заяви прокурора у цивільній справі № 161/15788/22 та яким надано згоду державному підприємству “Національна енергетична компанія “Укренерго” на поділ земельної ділянки з кадастровим номером 0721885800:06:000:0027. Вказане розпорядження також підтверджує той факт, що саме ДП “Національна енергетична компанія “Укренерго” є заявником у питанні поділу вказаної земельної ділянки. Згідно листа ДП “НЕК “Укренерго” від 16.08.2018 року № 01/033445, наданого стороною захисту вбачається, що вказаним державним підприємством ще в 2018 році здійснювалися заходи щодо забезпечення можливості відмови від земельної ділянки з кадастровим номером 0721885800:06:000:2018, в тому числі шляхом укладення 3-х стороннього договору на виконання робіт по розробці документації із землеустрою. При цьому, жодних зауважень щодо можливого самовільного зайняття вказаної земельної ділянки або ж самовільного будівництва на ній такі документи не містять.
Також, згідно листа Державної інспекції архітектури та містобудування України від 19.10.2022 року № 9025/05/13-22, який є додатком до позовної заяви прокурора у цивільній справі № 161/15788/22, повідомлено, що на момент надання відповіді в Реєстрі будівельної діяльності за параметрами пошуку “кадастровий номер ділянки 0721885800:06:000:2018”, “кадастровий номер ділянки 0721885800:06:000:0027” та за “назва об?єкта ТзОВ “Вест Електра” відомостей щодо реєстрації/видачі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів, не виявлено. Зазначено, що Державної інспекцією архітектури та містобудування України не здійснювались заходи державного архітектурно-будівельного контролю на земельній ділянці, що розташована на земельних ділянках з кадастровими номерами 0721885800:06:000:2018, 0721885800:06:000:0027, в період з 15.09.2021 по 24.02.2022.
Наведена інформація у своїй сукупності спростовує доводи сторони обвинувачення щодо здійснення ОСОБА_8 будь-яких будівельних робіт на спірних земельних ділянках у період, який охоплюється обвинуваченням. Навпаки, лист Державної інспекції архітектури та містобудування України підтверджує, що у зазначений період заходи державного архітектурно-будівельного контролю на цих земельних ділянках не проводилися, а відомості про виконання підготовчих чи будівельних робіт відсутні. Крім того, судом встановлено, що об`єкти нерухомості, які сторона обвинувачення вважає самочинним будівництвом, вже існували на момент укладення договору купівлі-продажу та акту прийому передачі від 02.05.2003 року, а тому відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що їх створення або зведення пов`язане з діями ОСОБА_8 . За таких обставин твердження сторони обвинувачення про здійснення нею самочинного будівництва ґрунтуються виключно на припущеннях і не підтверджені належними доказами.
Згідно ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. 
У відповідності до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Таким чином, надані стороною обвинувачення докази не підтверджують поза розумним сумнівом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.197-1 ч.3, 358 ч.3 та 358 ч.4 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , а відтак враховуючи положення ч.3 ст.373 КПК України, згідно якого вирок не може грунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, що має наслідком виправдання ОСОБА_8 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, оцінивши в судовому засіданні доводи обвинувачення, проаналізувавши покази учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, надавши юридично-правову оцінку вищезазначеним матеріалам, показам ОСОБА_8 , представників потерпілого та свідків, суд вважає, що ОСОБА_8 підлягає виправданню у зв`язку з відсутністю в її діях події кримінальних правопорушень, передбачених ст.197-1 ч.3, 358 ч.3,4 КК України.
На підставі наведеного та керуючись ст. 368, 371, 374, 284 КПК України, ст.62 Конституції України, суд, - 

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8  у пред`явленому обвинуваченні за ст.ст.197-1 ч.3, 358 ч.3 та 358 ч.4 КК України, виправдати на підставі ст.284 ч.1 п.1 КПК України, у зв`язку з відсуністю в її діях події кримінального правопорушення.
Арешт, що накладений на адміністративно-побутову будівлю (реєстраційний номер об`єкта нерухомого 58450407218) загальною площею 592 кв.м. та побутове приміщення площею 132,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2235099307101, власником якої є ОСОБА_8 , які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 0721885800:06:000:2018 – скасувати.
Речові докази – копія документу «Договір купівлі-продажу від 02.05.2003» на 2-х аркушах та копія документу «Акт прийому-передачі майна від 02.05.2003» на 1 аркуші, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження – залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: