Справа № 541/2121/26
Номер провадження 2/541/1737/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
(заочне)
30 липня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - Городівського О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Непокупної Л.М.,
розглянувши у м. Миргороді в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
встановив:
ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, мотивуючи наступним. 12.06.2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів у кредит №71866388, у відповідності до якого відповідач отримав кредит в розмірі 8 000,00 грн строком на 12 днів ( з 12.06.2025 по 23.06.2025 р.), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,166 % в день та комісією у розмірі 10% від суми наданого кредиту, що складає 800,00 грн. 12.06.2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії №8386874, у відповідності до якого відповідач отримала кредит в розмірі 9 000,00 грн строком на 364 днів, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95% в день та комісією у розмірі 17,25% від суми наданого кредиту, що складає 1 552,50 грн.
16 жовтня 2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено Договір факторингу №16/10/25, за умовами якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за вказаними вище кредитними договорами.
Всупереч умовам кредитним договорів відповідач не виконав своїх зобов`язань та заборгованість не погасив, що стало підставою для звернення позивачем до суду з вимогою про стягнення на його користь з відповідача заборгованості:
- за Договором про надання коштів у кредит №71866388 від 12.06.2025 року в сумі 24 959,36 грн, з яких: 8 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 159,36 грн - сума заборгованості за процентами; 800,00 грн - сума заборгованості за комісією; 16 000,00 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою;
- за Договором кредитної лінії №8386874 від 12.06.2025 року в сумі 21 379,50 грн, з яких: 9 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 327,00 грн - сума заборгованості за процентами; 1 552,50 грн - сума заборгованості за комісією; 4 500,00 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою.
Таким чином, після передачі права вимоги за кредитними договорами, відповідач ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок перед позивачем та має непогашену заборгованість в загальній сумі 46 338,86 грн, для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати та витрати на правничу допомогу.
Представник позивача у позовній заяві проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Інших заяв та клопотань по справі не надійшло.
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.06.2026 року справу за вищевказаним позовом постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін (а.с. 98).
Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини (далі Суд) зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».
У справі «Bellet v. France» Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у «розумні строки». Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі «Странніков проти України», де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі «розумності строку».
Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
12.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів №71866388, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн, зі строком кредитування 12 днів, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,166 % в день та комісією у розмірі 10% від суми наданого кредиту, що складає 800,00 грн). Договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 26556, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою кредитодавцем, позичальник/відповідач ОСОБА_1 , з яким укладено договір №71866388 від 12.06.2025 року, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Одноразовий ідентифікатор: 26556. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 12.06.2025 19:23:19. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
12.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії №8386874, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9 000,00 грн, зі строком кредитування 364 днів, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95% в день та комісією у розмірі 17,25% від суми наданого кредиту, що складає 1 552,50 грн). Договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 576582, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 ). 
Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою кредитодавцем, позичальник/відповідач ОСОБА_1 ідентифікован ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Одноразовий ідентифікатор: 576582. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 12.06.2025 22:38:58. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У відповідності з платіжною інструкцією №2f8605c6-c432-46db-bb14-b54f5eb6038d від 12.06.2025 року відповідачу перераховані кошти в розмірі 8 000,00 грн на зазначений нею банківський картковий рахунок №НОМЕР_1 ; згідно з платіжною інструкцією № c8cda0af-37ff-464c-81e8-49335f485965 від 12.06.2025 року відповідачу перераховані кошти в розмірі 9 000,00 грн на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 . 
Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 16.06.2026 року № 20.1.0.0.0/7-260612/322-БТ, в Банку на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). 
Згідно з випискою за договором №б/н за період 12.06.2025 року - 15.06.2025 року по рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на вищезазначений рахунок 12.06.2025 року надійшли грошові кошти у розмірі 8 000,00 гривень, а 12.06.2025 року - 9 000,00 гривень.
У відповідності з розрахунком заборгованості за Договором про надання коштів у кредит №71866388 від 08.06.2025 заборгованість відповідача станом на 17.04.2026 року становить 24 959,36 грн, з яких: 8 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 159,36 грн - сума заборгованості за процентами; 800,00 грн - сума заборгованості за комісією; 16 000,00 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою.
Згідно розрахунку заборгованості за Договором кредитної лінії №8386874 від 12.06.2025 заборгованість відповідача станом на 17.04.2026 року становить 21 379,50 грн, з яких: 9 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 327,00 грн - сума заборгованості за процентами; 1 552,50 грн - сума заборгованості за комісією; 4 500,00 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою.
16 жовтня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №16/10/25. За умовами договору, реєстрів прав вимог від 16 жовтня 2025 року, позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, в тому числі за Договором про надання коштів у кредит №71866388 від 12.06.2025 року та Договором кредитної лінії №8386874 від 12.06.2025 року.
За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Доказів на спростування факту укладення вказаних договорів та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.
Згідно з ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Судом встановлено факт невиконання відповідачем належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитними договорами відповідач має заборгованість в розмірі 46 338,86 грн.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки у сумі 16 000,00 грн та 4 500,00 грн відповідно суд дійшов наступного висновку.
У постанові від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.
Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.
Свобода договору як одна із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України) є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Однак останні у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий у силу прямої вказівки акта законодавства, а також, якщо ці відносини врегульовані імперативними нормами.
Тому сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). 
Виходячи з вищезазначеного, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 дійшла висновку про те, що домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням.
Статтями 546, 548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває дотепер.
З огляду на зазначене, неустойка не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягають частковому задоволенню, тому необхідно стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за кредитним договором №71866388 від 12.06.2025 року у сумі 8 959,36 грн., з яких: 8 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 159,36 грн - сума заборгованості за процентами; 800,00 грн - сума заборгованості за комісією та заборгованість за кредитним договором №8386874 від 12.06.2025 року у сумі 16 879,50 грн, з яких: 9 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 327,00 грн - сума заборгованості за процентами; 1 552,50 грн - сума заборгованості за комісією.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1484,55 грн (55,76%).
Згідно з положенням п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Ткаченко Ю.О. на підставі Договору про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року №25-08/25/ФП. Вартість послуг згідно з витягом з акту №5ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року складає 4500 грн.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Разом з тим, суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19).
Відтак, оцінивши у сукупності усі докази, суд дійшов висновку відшкодувати позивачу витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 62, 81, 141, 258, 264, 265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою:  АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, банківські реквізити: НОМЕР_4 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку - 334851) суму заборгованості: 
- за Договором про надання коштів у кредит №71866388 від 12.06.2025 року в сумі 8 959 (вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 36 копійок, з яких: 8 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 159,36 грн - сума заборгованості за процентами; 800,00 грн - сума заборгованості за комісією;
- за Договором кредитної лінії №8386874 від 12.06.2025 року в сумі 16 879 (шістнадцять тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 50 копійок, з яких: 9 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 327,00 грн - сума заборгованості за процентами; 1 552,50 грн - сума заборгованості за комісією.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, банківські реквізити: НОМЕР_4 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку - 334851) судовий збір у розмірі 1 484 (одна тисяча чотириста вісімдесят чотири) гривні 55 копійок та витрати за надання правничої допомоги у розмірі 1 000 (однієї тисячі) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя | | О.  А.  Городівський