ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року
м. Київ

справа № 201/8855/25
провадження № 61-1652св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Шиповича В. В., 

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»,
відповідач -  ОСОБА_1 , 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Осипенко Артем Валерійович, на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 10 вересня 2025 року у складі судді Батманової В. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2026 року у складі колегії суддів Ткаченко І. Ю., Свистунової О. В., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов обґрунтовано тим, 07 грудня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2831867, відповідно до якого ОСОБА_1 надано грошові кошти у розмірі 12 200,00 грн на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та у строки, що визначені цим договором. 

Відповідач не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 31 074,51 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 10 818,24 грн; заборгованості за процентами - 20 256,27 грн, а тому ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило задовольнити позов.

Соборний районний суд міста Дніпра ухвалою від 17 липня 2025 року відкрив провадження у цій справі та призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

01 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, сформувавши його в підсистемі «Електронний суд», до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в якому просив:
- визнати недійсними пункти 1.5, 1.5.2, 1.6 кредитного договору № 2831867 від 07 грудня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан); 
- застосувати правові (юридичні) наслідки недійсності зазначених пунктів кредитного договору під час вирішення первісного позову; 
- первісні позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши суму, що не перевищує 9 809,80 грн; 
відмовити ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у стягненні з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Соборний районний суд міста Дніпра протокольною ухвалою від 10 вересня 2025 року відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 21 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, оскаржувану ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 10 вересня 2025 року залишив без змін.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що сторонами спірного кредитного договору є ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , а із зустрічним позовом останній звернувся до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», до якого згідно з умовами договору відступлення прав вимоги перейшло лише право грошових вимог кредитора за кредитними договорами. Тому суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про відмову у прийнятті зустрічного позову, оскільки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не є стороною оспорюваного кредитного договору. Також апеляційний суд зазначив, що відмова у прийнятті зустрічної позовної заяви не позбавляє ОСОБА_1 права звернутися до суду із зазначеним позовом у загальному порядку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи особи, яка її подала

09 лютого 2026 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Осипенко А. В. через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 10 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2026 рокуу вказаній справі, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22 (провадження № 61-15120св23).

Зазначає, що зустрічний позов пред`явлено до належного відповідача, оскільки у цій справі вирішальне значення має не те між ким було укладено кредитний договір, а хто наразі має право вимоги за цим договором, а відтак, наділений процесуальним статусом позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом. 

За таких обставин заявник вважав, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви є помилковими.

Інший учасник справи не скористався правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 17 лютого 2026 року у складі колегії суддів 
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою, витребував справу із суду першої інстанції, надав строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
У березні 2026 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 червня 2026 року у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Тітова М. Ю. визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у такому складі: Сердюк В. В. (суддя-доповідач), Осіян О. М., Сакара Н. Ю.

Верховний Суд ухвалою від 24 червня 2026 року призначив справу до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

07 грудня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2831867 (далі - кредитний договір), відповідно до якого ОСОБА_1 надано грошові кошти у розмірі 12 200,00 грн на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та у строки, що визначені цим договором. Відповідач не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 31 074,51 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 10 818,24 грн; заборгованості за процентами - 20 256,27 грн.

08 квітня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 66-МЛ. Згідно з указаним договором та відповідно до статті 512 ЦК України ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», у тому числі і щодо ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 грудня 2020 року. 

У липні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 

Соборний районний суд міста Дніпра ухвалою від 17 липня 2025 року відкрив провадження у цій справі та призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (а. с. 86).

01 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в якому просив: 
визнати недійсними пункти 1.5, 1.5.2, 1.6 кредитного договору № 2831867 від 07 грудня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан; 
застосувати правові (юридичні) наслідки недійсності зазначених пунктів кредитного договору під час вирішення первісного позову; 
первісні позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши суму, що не перевищує 9 809,8 грн; 
відмовити ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у стягненні з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу (а. с. 99-120).

Соборний районний суд міста Дніпра протокольною ухвалою від 10 вересня 2025 року відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви (а. с. 138).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду

За положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частина перша статті 400 ЦПК України визначає, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним критеріям оскаржувані судові рішення не відповідають з огляду на таке.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). 

Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20, провадження № 12-31гс22).

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 17 червня 2026 року у справі № 333/9154/23, провадження № 61-137св26).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20, провадження № 61-6922св23; від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21, провадження № 61-6090св23).

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції зазначив, що сторонами спірного кредитного договору є ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , а із зустрічним позовом останній звернувся до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», до якого згідно з умовами договору відступлення прав вимоги № 66-МЛ перейшло лише право грошових вимог кредитора за кредитними договорами. За таких обставин апеляційний суд виснував, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у прийнятті зустрічного позову, оскільки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не є стороною оспорюваного кредитного договору. 

З таким висновком судів попередніх інстанцій колегія суддів не погоджується.

Суди встановили, що 07 грудня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти (кредит) у розмірі 12 200,00 грн на умовах, визначеним кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором.

08 квітня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 66-МЛ, за умовами якого та відповідно до статті 512 ЦК України ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», включно і щодо ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 грудня 2020 року. Пунктом 1.2 цього договору передбачено, що внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконанні всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

01 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в якому просив: визнати недійсними пункти 1.5, 1.5.2, 1.6 кредитного договору № 2831867 від 07 грудня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан; застосувати правові (юридичні) наслідки недійсності зазначених пунктів кредитного договору під час вирішення первісного позову; первісні позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши суму, що не перевищує 9 809,80 грн; відмовити ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у стягненні з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу (а. с. 99-120).

Таким чином, зміст і характер відносин між учасниками справи та встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини свідчать, що у цій справі спір виник між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ОСОБА_1 , до якого останній і звернувся із зустрічним позовом. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22 (провадження № 61-15120св23), посилання на яку міститься у касаційній скарзі.

Доводи заявника про те, що у цій справі зустрічний позов пред`явлено до належного відповідача, оскільки вирішальне значення має не те між ким було укладено кредитний договір, а хто наразі має право вимоги за цим правочином, а відтак, наділений процесуальним статусом позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, підтверджуються матеріалами справи. 

Отже, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, помилково виснував про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права знайшли підтвердження під час касаційного розгляду, тому ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду підлягають скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Осипенко Артем Валерійович , задовольнити.

Ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 10 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2026 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара 

В. В. Сердюк

В. В. Шипович