ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/3494/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (судді-доповідача) Прядко О.В.,
суддів: Рима Т.Я., Манюка П.Т.,
розглянувши заяву представника ТОВ "Нормаз Плаза" про ухвалення додаткового судового рішення від 06.07.2026 вх.№01-05/2191/26
в межах розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормаз Плаза" від 17.04.2026 (вх.№01-05/1173/26 від 20.04.2026)
на рішення Господарського суду Львівської області від 18.03.2026 (повне рішення складено і підписано 30.03.2026, суддя Щигельська О.І.) 
у справі №914/3494/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормаз Плаза"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль Інжиніринг"
про стягнення 103986,00 грн збитків,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нормаз Плаза" (далі – ТОВ "Нормаз Плаза") звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль Інжиніринг" (далі – ТОВ "Магістраль Інжиніринг") про стягнення збитків у розмірі 103986,00 грн, з яких 49986,00 грн реальних збитків та 54000,00 грн упущеної вигоди.
Господарський суд Львівської області рішенням від 18.03.2026 у справі №914/3494/25 у задоволенні позову ТОВ "Нормаз Плаза" відмовив повністю.
ТОВ "Нормаз Плаза" подало до Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу від 17.04.2026, у якій просило скасувати вказане судове рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Західний апеляційний господарський суд постановою від 30.06.2026 у справі №914/3494/25 задовольнив апеляційну скаргу ТОВ "Нормаз Плаза" від 17.04.2026 (вх.№01-05/1173/26 від 20.04.2026) частково:
- скасував рішення Господарського суду Львівської області від 18.03.2026 у справі №914/3494/25 в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення з ТОВ "Магістраль Інжиніринг" 49986,00 грн реальних збитків та ухвалив нове рішення про задоволення позову в цій частині. Стягнув з ТОВ "Магістраль Інжиніринг" на користь ТОВ "Нормаз Плаза" 49986,00 грн реальних збитків та 1455,56 грн судового збору за подання позовної заяви;
- залишив без змін рішення Господарського суду Львівської області від 18.03.2026 у справі №914/3494/25 в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення з ТОВ "Магістраль Інжиніринг" 54000,00 грн упущеної вигоди;
- стягнув з ТОВ "Магістраль Інжиніринг" на користь ТОВ "Нормаз Плаза" 2183,34 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
06.07.2026 до апеляційного суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС від представника ТОВ "Нормаз Плаза" адвоката Хром`як У. В. (ордер про надання правничої допомоги серія ВС №1477986 від 06.07.2026, виданий АО "Уляни Хром`як "Акула права") надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення від 06.07.2026, у якій заявник просить стягнути з ТОВ "Магістраль Інжиніринг" на користь ТОВ "Нормаз Плаза" 76560,70 грн судових витрат, з яких 44500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 32060,70 грн витрат на проведення експертизи.
Згідно з положеннями п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ухвалою від 09.07.2026 колегія суддів прийняла до розгляду вищевказану заяву представника позивача від 06.07.2026 та постановила здійснювати її розгляд у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
09.07.2026 до апеляційного суду від представника ТОВ "Магістраль Інжиніринг" надійшли заперечення від 08.07.2026, згідно з якими відповідач просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі №914/3494/25 повністю, вважає заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу необґрунтованим, таким, що не відповідає критеріям розумності, необхідності та співмірності, встановленим ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 129 ГПК України, а заявлені витрати на проведення експертизи – безпідставними. 
При вирішенні питання про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з апеляційним розглядом справи, колегія суддів виходить з нижчевикладеного.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи (п. 1, п. 2 ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України) (постанова Верховного Суду від 25.03.2026 у справі № 910/7099/21).
Чинне процесуальне законодавство передбачає критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною ч. 5 ст. 126 ГПК України унормовано, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Такі висновки, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 05.12.2025 у справі №908/2136/23, постанові Великої Палати Верховного суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.03.2026 у справі №909/359/25.
Правову допомогу ТОВ "Нормаз Плаза" у зв`язку з розглядом справи №914/3494/25 в суді апеляційної інстанції надавала адвокат Коваленко О.В., повноваження та обсяг прав якої підтверджено ордером на надання правничої допомоги серії АХ №1341813 від 17.04.2026, виданим АО "Уляни Хром`як "Акула права", та свідоцтвом про право зайняття адвокатською діяльністю ХВ №002269 від 10.04.2018.
За змістом ч. 3 ст. 237 ЦК України, однією з підстав виникнення представництва є договір.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). 
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Видами адвокатської діяльності, згідно зі ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
З матеріалів справи вбачається, що 02.04.2026 між АО "Уляни Хром`як "Акула права" (далі також – виконавець) та ТОВ "Нормаз Плаза" (далі також – клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги №01/0204/26 (далі – договір), згідно з п. 1.1 якого клієнт доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок надавати правову допомогу (юридичний супровід), а саме щодо представництва інтересів виключно у суді апеляційної інстанції у справі про стягнення збитків.
Види правової допомоги погоджені позивачем та виконавцем у п. 2.1 договору, зокрема передбачено, що відповідно до предмета цього договору виконавець приймає на себе такі зобов`язання: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь у судових засіданнях виключно апеляційної інстанції, подавати докази, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення; здійснити підготовку та подання процесуальних документів у справі, зокрема апеляційну скаргу, клопотання, пояснення, заперечення в межах суду апеляційної інстанції; здійснювати правовий аналіз документів та матеріалів, наданих клієнтом; надавати консультації клієнту з правових питань, пов`язаних зі справою, та одержувати в інтересах клієнта документи, адресовані на його ім`я.
Відповідно до п. 3.1 договору, виплати за цим договором складаються з: а) суми гонорару, що виплачується клієнтом виконавцю; б) сум, що виплачуються клієнтом виконавцю як покриття фактичних видатків, пов`язаних з наданням правової допомоги за цим договором.
За надання правової допомоги клієнт виплачує виконавцю гонорар, який визначається відповідно до акта прийому-передачі виконаних робіт, підписаного уповноваженими представниками сторін, або рахунка, виставленого виконавцем для оплати погодинної роботи згідно з тарифами, погодженими сторонами (п. 3.2 договору).
Згідно з п. 3.3 договору, оплата за надання правничої допомоги виконавцем у межах представництва інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції у справі про стягнення збитків становить 44500,00 грн. 50 % від зазначеної суми сплачується одразу після підписання цього договору, а решта 50% - після прийняття судом апеляційної інстанції відповідного рішення у справі №914/3494/25. Надання послуг правової допомоги, що не передбачені даним договором, оформляються додатковою угодою. У разі необхідності вчинити будь-які юридичні дії, що виникли під час надання правової допомоги, вартість та строки узгоджуються між сторонами.
Відповідно до п. 3.4 договору, до складу фактичних видатків, пов`язаних із наданням правової допомоги за цим договором, відносяться: а) видатки на оплату висновків фахівців, якщо такі висновки запитуються адвокатом; б) видатки на оплату судового збору; в) поштові видатки та інші видатки.
Факт надання правової допомоги засвідчується процесуальними документами, актом приймання-передачі послуг, а також іншими доказами, підтвердженими матеріалами справи, доказами з електронного суду, поштовими квитанціями про надіслання таких документів та іншими доказами, що підтверджують надання послуг виконавцем (п. 3.5 договору).
Факт оплати послуг виконавця засвідчується документами первинного бухгалтерського обліку (платіжними банківськими документами, розпискою про одержання коштів, квитанцією до прибуткового касового ордера, актом приймання-передачі послуг тощо) (п. 3.6 договору).
Згідно з актом надання послуг №32 від 03.07.2026, виконавець надав ТОВ "Нормаз Плаза" юридичні послуги на загальну суму 44500,00 грн, яку було сплачено позивачем у повному обсязі згідно з платіжними інструкціями №914221197 від 08.04.2026, №914222675 від 03.07.2026.
У заяві ТОВ "Нормаз Плаза" про ухвалення додаткового рішення від 06.07.2026 зазначено, зокрема, що адвокатським бюро було підготовлено та подано апеляційну скаргу, забезпечено участь у судових засіданнях, здійснювався супровід проведення судової експертизи, а також вчинялися інші необхідні процесуальні дії для належного та ефективного захисту порушених прав та інтересів товариства.
Разом із тим на підтвердження витрат, понесених позивачем у зв`язку з проведенням судової будівельно-технічної експертизи, на суму 32060,70 грн позивач надав договір на проведення експертизи №26-1562-Е від 10.04.2026, рахунок Львівського НДІСЕ МЮУ №26-1562-Е від 10.04.2026 та платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №914221240.1 від 14.04.2026.
Заперечуючи проти ухвалення додаткового судового рішення у справі за заявою позивача (письмові заперечення від 08.07.2026), відповідач посилається на те, що ТОВ "Нормаз Плаза" разом із апеляційною скаргою не подало до суду попередній розрахунок судових витрат на правничу допомогу, які воно планує понести у суді апеляційної інстанції; не надало детального опису робіт з погодинним розрахунком, який дозволяв би суду оцінити співмірність заявлених 44500,00 грн з фактично виконаним обсягом робіт. Апеляційний перегляд справи №914/3494/25 здійснювався в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, без проведення судових засідань за участю представників сторін; обсяг фактично необхідної роботи представника позивача обмежувався підготовкою апеляційної скарги та клопотанням про поновлення строку на подання доказів, що не є роботою значної складності чи обсягу, тим більше клопотання про поновлення строку на подання доказів було оцінено судом апеляційної інстанції як неналежно обґрунтоване і у задоволенні такого було відмовлено. Попри те що апеляційну скаргу було задоволено лише частково, позивач всупереч принципу пропорційності розподілу судових витрат (ч. 4 ст. 129 ГПК України) просить стягнути повний розмір понесених ним витрат на правничу допомогу. На думку відповідача, сума витрат на правничу допомогу, за наявності підстав для її стягнення, не може перевищувати 48,07% від документально підтвердженого розміру. Поряд із цим відповідач просить врахувати під час розподілу судових витрат за результатами апеляційного перегляду і наявність додаткового рішення від 06.04.2026 у справі №914/3494/25, яким уже присуджено 20000,00 грн на користь відповідача, адже загальний результат вирішення спору по суті є частковим для кожної зі сторін. 
Окрім того, відповідач заперечує у задоволенні вимоги позивача про стягнення 32060,70 грн витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи, вважає її необґрунтованою, оскільки експертиза проведена виключно з ініціативи позивача, висновок експертизи від 17.04.2026 №1562-Е суд апеляційної інстанції не прийняв як доказ і не досліджував під час апеляційного перегляду даної справи.
Проаналізувавши викладені відповідачем заперечення у сукупності з наявними матеріалами справи, апеляційний господарський зазначає про те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат (подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/9024/21, від 11.01.2024 у справі №924/423/23).
З огляду на викладене, відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат. Вказане узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №910/3055/20, від 14.12.2021 у справі №922/676/21, від 18.01.2022 у справі №910/2679/21, від 21.06.2022 у справі №908/574/20, від 13.06.2023 у справі №923/515/21, від 08.02.2024 у справі №295/3068/20.
Тобто, застосування відповідних положень ст. 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників (така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.07.2024 у справі №916/2929/22 та додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.04.2026 у справі №902/1055/25).
Колегія суддів враховує, що справа №914/3494/25 розглядалася в суді апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. ТОВ "Нормаз Плаза" заявило про розподіл судових витрат та подало докази щодо розміру їх понесення в останній день п`ятиденного строку після ухвалення постанови – 06.07.2026 (оскільки 05.07.2026 припало на вихідний день), що відповідає вимогам ГПК України. Відповідач не був позбавлений права та об`єктивної можливості висловити свої міркування щодо заявлених до стягнення витрат, чим і скористався. А відтак колегія суддів висновує, що неподання позивачем попереднього розрахунку судових витрат у даному випадку не є підставою для відмови у їх відшкодуванні. Аргументи відповідача у цій частині колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.
Не заслуговують на увагу і доводи відповідача щодо відсутності детального опису робіт з погодинним розрахунком, який дозволяв би оцінити співмірність заявлених витрат з фактично виконаним адвокатом обсягом робіт.
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 виснувала, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру і погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоча і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але у розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений у самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Колегія суддів зазначає, що, звертаючись із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі, позивач визначив розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 44500,00 грн, який погоджено між ним та адвокатським об`єднанням як фіксований розмір.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, оцінюючи зміст приписів ч. 3 ст. 126 ГПК України, виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що ч. 3 ст. 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного ч. 4 вказаної статті.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Понад те, як вже було зазначено вище, у п. 2.1 розділу 2 "Права та обов`язки" договору про надання правничої допомоги №01/0204/26 від 02.04.2026 визначено види правової допомоги (послуги), які адвокатське об`єднання зобов`язувалося надавати позивачу в межах цього договору у суді апеляційної інстанції у даній справі.
Колегія суддів також бере до уваги, що ГПК України та Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не встановлюють формалізованих та уніфікованих описів послуг, які можуть бути віднесені до правничої допомоги стороні спору. Тому сторони спору можуть по-різному сприймати обсяги таких послуг, в залежності від їх формулювання конкретними надавачами цих послуг, та по-різному дивитись на їхню деталізацію. У даному питанні суд керується критеріями розумності, реальності та справедливості, а не точкою зору окремої сторони спору на формулювання опису тих чи інших правових послуг.
Так, Верховний Суд, Велика Палата Верховного Суду неодноразово висновували, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15-ц). 
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (постанова Верховного Суду від 06.05.2026 у справі №676/4395/20).
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що правова позиція ТОВ "Нормаз Плаза" з моменту подачі позову стала та не зазнавала змін, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, позовна заява та апеляційна скарга містять схожі висновки, а отже підготовка апеляційної скарги не потребувала від адвоката правового аналізу значного обсягу законодавства, судової практики та, відповідно, значних затрат часу та зусиль.
Зазначення у тексті заяви про ухвалення додаткового судового рішення від 06.07.2026 про забезпечення адвокатським бюро участі у судових засіданнях колегія суддів відхиляє як безпідставні і такі, що не відповідають дійсності. Розгляд справи №914/3494/25 в суді апеляційної інстанції здійснювався у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, що також додатково свідчить про незначну складність справи.
Зважаючи на викладене у сукупності, колегія суддів погоджується з аргументами відповідача в частині того, що заявлений позивачем розмір витрат (44500,00 грн) не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції крізь призму критеріїв розумності, встановлення їхньої дійсності та необхідності і є надмірним.
Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалено рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19).
Водночас процедура стягнення витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут безпідставного збагачення та як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не переслідуватиме легітимну мету та не відповідатиме процесуальній суті передбаченої положеннями ГПК України компенсації таких витрат (подібна позиція викладена в додаткових постановах Верховного Суду від 03.12.2024 у справі №908/314/18, від 12.12.2024 у справі №920/882/23(920/234/19), від 26.11.2024 у справі №922/1792/24, від 19.11.2024 у справі №873/103/24).
Враховуючи вищевикладене у сукупності, беручи до уваги те, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного між ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку, що критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру відповідають понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн, які є співмірними з ціною позову, складністю справи та виконаною адвокатом роботою у суді апеляційної інстанції.
Поряд із цим, з урахуванням наведених вище обставин і з огляду на те, що за результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ТОВ "Нормаз Плаза" та часткове скасування рішення Господарського суду Львівської області від 18.03.2026 у справі №914/3494/25, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9614,00 грн - пропорційно розміру задоволених вимог. 
Щодо інших, заявлених позивачем судових витрат, а саме витрат на проведення експертизи, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі №712/4126/22).
Зважаючи на те, що апеляційний суд не прийняв додаткові докази, подані позивачем з клопотанням про поновлення строку для подання доказів (вх.№01-05/1466/26 від 12.05.2026), серед яких у тому числі висновок судової будівельно-технічної експертизи від 17.04.2026 №1562-Е, відтак і витрати на її проведення у розмірі 32060,70 грн не підлягають відшкодуванню за рахунок ТОВ "Магістраль Інжиніринг", про що слушно зауважив відповідач. 
Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку задовольнити заяву ТОВ "Нормаз Плаза" від 06.07.2026 частково, стягнути з відповідача на користь позивача 9614,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а в частині стягнення решти таких витрат та 32060,70 грн витрат на проведення експертизи - відмовити.
Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:

1. Заяву представника ТОВ "Нормаз Плаза" про ухвалення додаткового судового рішення від 06.07.2026 задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль Інжиніринг" (вул. Володимира Великого, буд. 54, м. Львів, Львівська обл., 79053, ідентифікаційний код 39209816) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормаз Плаза" ("Прикірне" урочище, №7, територіальна громада Східницька, Дрогобицький р-н, Львівська обл., 82391, ідентифікаційний код 43359207) 9614,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
3. Доручити Господарському суду Львівської області видати відповідний наказ.
4. У задоволенні решти заяви від 06.07.2026 відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

Головуючий суддя (суддя-доповідач) Прядко О.В.

Суддя Рим Т.Я.

Суддя Манюк П.Т.