ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
10.08.2026 | Справа № 910/15986/25

За позовом | ЕППЛ ІНК.[APPLE INC.]
до | Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛІУС ІМПОРТ ДИСТРИБ`ЮШН»
про | припинення порушення прав інтелектуальної власності
| Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
без виклику.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/15986/25 за позовом компанії ЕППЛ ІНК. (APPLE INC.) (далі також - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус Імпорт Дистриб`юшн» (далі також - відповідач, ТОВ «Геліус Імпорт Дистриб`юшн»), відповідно до якої позивач просив:
- заборонити ТОВ "ГЕЛІУС ІМПОРТ ДИСТРИБ`ЮШН" здійснювати використання позначень (наведених в прохальній частині позову), незалежно від кольорового виконання, які є схожим настільки, що їх можна сплутати із торговельними марками за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 277885; за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 28163; права на які належать компанії APPLE INC. для товарів 9 класу МКТП, а саме: нанесення їх на будь-який товар, для якого торговельні марки зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельних марок з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування її під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої торговельні марки зареєстровано; застосування її в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет;
- вилучити з цивільного обороту та знищити товар: «навушники бездротові внутрішньо канальні, Bluetooth версія 5.1, режим розмови 6 годин, ємність батареї 40мАгод Stereo Bluetooth Headset Gelius Pro Capsule 4 GP-TWS-004i White - 1500 шт.; торгівельна марка: Gelius, виробник: Argentum Rail Limited, країна виробництва: CN. Вищевказані товари заявлені до митного оформлення за митною декларацією № 23UA100380610455U9.; Експортер/Відправник: MOBIKING HONGKONG LIMITED, Rm 2304, Ho King Commercial Centre, 2-16 Fa Yuen Street, Kowloon, Hong Kong); Декларант: TOB "ЮНІТВОРД" (ЄДРПОУ 45067835, 03083, м. Київ, вул. Пирогівський шлях, буд. 34, офіс 420);, Імпортер/Одержувач: ТОВ "ГЕЛІУС ІМПОРТ ДИСТРИБ`ЮШН".
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.03.2026 у задоволенні позову відмовлено.
26.03.2026 позивачем подано заяву про розподіл судових витрат, а 30.03.2026 заяву про розподіл витрат подав і відповідач.
У судовому засіданні 26.03.2026 з розгляду справи по суті, було наголошено, що питання про розподіл судових витрат буде вирішене з урахуванням положень ст.ст. 221, 244 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні.
Суд призначив заяви до розгляду на 14.05.2026.
Однак, як вбачається з даних, які містяться в базі "Діловодство спеціалізованого суду", 01.05.2026 надійшла ухвала Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2026 про витребування справи № 910/15986/25 у зв`язку з оскарженням рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2026.
Зважаючи на необхідність скерування всіх матеріалів справи № 910/15986/25 до Північного апеляційного господарського суду, суд дійшов висновку про зупинення розгляду заяви про відшкодування судових витрат до повернення матеріалів справи № 910/15986/25 до Господарського суду міста Києва.
23.07.2026 матеріали справи № 910/15896/25 повернулися до Господарського суду міста Києва.
Відповідно до Постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2026, рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2026 у справі № 910/15986/25 залишено без змін. 
У зв`язку з поверненням матеріалів справи № 910/15986/25 до Господарського суду міста Києва, суд вважає за необхідне поновити розгляд заяв сторін про відшкодування судових витрат.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що у додатковому рішенні підлягають вирішенню питання лише про судові витрати, то суд, керуючись ч. 3 ст. 244 ГПК України дійшов висновку про розгляд заяви позивача без повідомлення/виклику учасників справи.
Як встановлено судом, позивачем заявлено про стягнення з відповідача витрати на проведення експертизи в розмірі 8 000,00 грн.
Відповідач, у свою чергу, згідно заяви від 30.03.2026 просить стягнути з позивача:
- витрати на проведення досліджень у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз у розмірі 50 472,58 грн;
- витрати на проведення досліджень у Науково-дослідному інституті інтелектуальної власності Національної академії правових наук України в розмірі 60 000,00 грн;
- витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн. 
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 
1) на професійну правничу допомогу; 
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Порядок розподілу судових витрат встановлений в ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Зважаючи на відмову в задоволенні позовних вимог згідно з рішенням від 26.03.2026, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2026 у справі № 910/15896/25, то витрати позивача на проведення експертизи в сумі 8 000,00 грн залишаються за ним.
Стосовно ж понесених відповідачем судових витрат, встановлено наступне.
Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, суд зауважує, що вказівка у частині 8 статті 129, частині 1 статті 221 ГПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.
Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.
Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.
Водночас положення частини восьмої статті 129 ГПК України підлягають застосуванню судом під час дослідження обставин стосовно дотримання стороною порядку та строків подання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, і у разі дотримання стороною цих вимог, суд здійснює розподіл судових витрат. У разі не дотримання стороною порядку та строків на подання таких доказів суд залишає таку заяву без розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2024 у справі № 910/9714/22.
Відтак, для реалізації права на відшкодування витрат на правову допомогу сторона має дотриматися процедури, встановленої нормами процесуального права, а саме:
- у своїй першій заяві по суті сторона має навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ст. 124 ГПК України);
- подати до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України);
- подати до суду докази, які обґрунтовують розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи (ч. 8 ст. 129 ГПК України);
- зробити заяву про подання до суду доказів, які обґрунтовують розмір судових витрат, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у зв`язку з наявністю поважних причин, які унеможливлюють подання таких доказів до закінчення судових дебатів.
Дотримання стороною викладеного вище порядку, передбаченого нормами права ГПК України, необхідно для інформування іншої сторони про попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які можуть бути покладені на неї судом за наслідками розгляду справи, що може вплинути на стратегією захисту прав та інтересів такої сторони під час розгляду справи, що враховується судом під час визначення розміру судових витрат, що заявлені до відшкодування.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 28.04.2023 у справі № 924/427/22.
У відзиві на позов ТОВ «ГЕЛІУС ІМПОРТ ДИСТРИБ`ЮШН» наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат та долучено докази понесення таких витрат (зокрема рахунки експертних установ). У той же час, заяву про розподіл судових витрат відповідач заявив після ухвалення рішення в справі. 
Отже, попередньо, докази понесених витрат були долучені до справи разом з відзивом, а також подані протягом 5 днів після ухвалення рішення. Тому, відповідач дотримався наведених вище вимог законодавства.
На підтвердження понесених відповідачем судових витрат у матеріалах справи наявні наступні докази (завірені копії):
- Висновок експерта № 22362/23-53 від 26.09.2023;
- Висновок експертів № 83/11-2025 від 24.11.2025;
- Рахунок № 3200 від 25.08.2023 за експертизу № 22362/23-53 на суму 50 472,58 грн;
- Рахунок № 83 від 24.10.2025 за надання послуг із проведення експертизи згідно ухвали Київського апеляційного господарського суду у справі № 761/3671/24 від 25.09.2025 на суму 60 000,00 грн;
- рахунок № 3 від 21.02.2026 за представництво інтересів у Господарському суді міста Києва на суму 50 000,00 грн;
- Договір № 26/03 від 16.02.2026 про надання правничої допомоги;
- Додаток № 1 до Договору;
- платіжна інструкція № 81 від 20.02.2026 на суму 50 000,00 грн;
- квитанція № 267925172 від 28.10.2025 на суму 60 000,00 грн;
- платіжна інструкція № 1156 від 28.08.2023 на суму 50 472,58 грн.
Як встановлено з наявних у справі доказів, 16.02.2026 між Адвокатським бюро «Олександра Крилача» та ТОВ «ГЕЛІУС ІМПОРТ ДИСТРИБ`ЮШН» (як клієнтом) укладено договір № 26/03 про надання правничої допомоги, з умовами якого бюро взяло на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу щодо представництва інтересів у суді першої інстанції господарської юрисдикції у справі № 910/15896/25.
Згідно з розділом 3 вказаного договору, розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правничу допомогу, визначаються сторонами окремою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до Додатку № 1 до договору, сума гонорару, яку клієнт сплачує бюро за надану правничу допомогу у Господарському суді міста Києва становить 50 000,00 грн. Сума гонорару є фіксованою та не залежить від кількості та обсягу наданої правничої допомоги.
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі також - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
З наданого Договору та Додатку № 1 до нього, можна дійти висновку, що між сторонами погоджено фіксовану форму оплати наданих послуг.
У той же час, в заяві від 29.03.2026 на виконання вимог ч. 3 ст. 126 ГПК України наведений опис робіт в якому складено наступний перелік наданих адвокатом послуг:
- послуги надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань - 2 години (10000 грн.);
- складення та подання заяви до Укрпошти з метою з`ясування питання невчасного вручення судових документів - 1 година (5000 грн.);
- збір доказів для підготовки відзиву на позовну заяву - 1 година (5000 грн.);
- підготовка та подання заяви про поновлення процесуальних строків - 1 година (5000 грн.);
- підготовка та подання відзиву на позовну заяву - 4 години (20000 грн.);
- участь адвоката у судовому засіданні - 1 година (5000 грн.).
Загалом, час витрачений адвокатом на виконання наданих послуг становить 10 годин, та відповідно до узгодженого тарифу - 50000 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року по справі № 922/1964/21 зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії /бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Поряд з цим, дослідивши та оцінивши заяву відповідача про розподіл судових витрат з доданими до неї документами, суд зазначає, що деякі зазначені в детальному описі послуги фактично охоплюються одним процесуальним документом (дією) - послуги надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення та подання заяви до Укрпошти з метою з`ясування питання невчасного вручення судових документів; збір доказів для підготовки відзиву на позовну заяву; підготовка та подання заяви про поновлення процесуальних строків; підготовка та подання відзиву на позовну заяву - зводяться до підготовки та подання відзиву.
За таких обставин, дослідивши та оцінивши заяву відповідача щодо розподілу судових витрат з доданими до неї документами, суд вважає, що розмір заявлених ТОВ «ГЕЛІУС ІМПОРТ ДИСТРИБ`ЮШН» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 50 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру. Такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною представником позивача роботою у суді першої інстанції. Отже, за висновком суду, витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді першої інстанції, підлягають зменшенню.
Погодження сторонами фіксованого гонорару або його прив`язка до еквіваленту в іноземній валюті є внутрішньою домовленістю клієнта та адвоката і не означає автоматичного обов`язку компенсувати всю заявлену суму без належної оцінки її обґрунтованості.
У той же час, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, саме суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи був їх розмір обґрунтованим.
ЄСПЛ вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" та у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015).
У рішенні від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними, а також були розумними у своєму розмірі.
Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).
Отже, суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Аналогічний правовий висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка стверджує про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування щодо невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Судом при розгляді заяви представника відповідача про розподіл судових витрат взято до уваги складність справи та наданих адвокатом послуг; час, витрачений адвокатом на надання послуг, обсяг наданих адвокатом послуг. За висновком суду розмір витрат на правничу допомогу, які представником позивача заявлені до стягнення є завищеними та не співмірними зі складністю справи та наданими адвокатом послугами; часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг. 
Проаналізувавши подані позивачем докази на обґрунтування понесених витрат з оплати послуг адвоката та деталізацією послуг, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення вимог заяви щодо відшкодування таких витрат з оплати послуг адвоката в повному обсязі, оскільки спір у справі не носить виняткового характеру та не має суспільного інтересу.
За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат та стягнення з позивача на користь позивача 25 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Стосовно заявленого розміру витрат на експертизу, то суд вважає за необхідне наголосити на такому.
Висновок експерта № 22362/23-53 від 26.09.2023 виготовлений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на замовлення ТОВ «ГЕЛІУС ІМПОРТ ДИСТРИБ`ЮШН». Понесення відповідачем витрат на проведення вказаної експертизи доведено належними доказами. Заяви про розподіл судових витрат в частині стягнення 50 472,58 грн витрат за проведення вказаної експертизи підлягає задоволенню.
У той же час, Висновок експертів № 83/11-2025 від 24.11.2025 підготовлений Науково-дослідним інститутом інтелектуальної власності НАПрН України в межах справи 761/3671/24. Вказана експертиза призначена судом, а не виготовлена на замовлення сторони з метою подання у справі № 910/15986/25. Тож, розподіл витрат за цю експертизу має бути здійснений в межах справи № 761/3671/24. Клопотання відповідача про розподіл судових витрат в частині стягнення 60 000,00 грн за проведення вказаної експертизи задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 120, 123, 126, 129, 130, 220, 232, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, - 

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛІУС ІМПОРТ ДИСТРИБ`ЮШН» про розподіл судових витрат задовольнити частково.
2. Стягнути з ЕППЛ ІНК.[APPLE INC.] (Ван Еппл Вей, Купертіно, Каліфорнія, 94014, США) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛІУС ІМПОРТ ДИСТРИБ`ЮШН» (03148, м. Київ, вул. Героїв космосу, 8-А; код ЄДРПОУ 43197262) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн та витрати на проведення експертизи в розмірі 50 472,58 грн.
3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано - 10.08.2026.

Суддя Ю.О. Підченко