Справа № 163/1076/26  Провадження №33/802/711/26 	Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судового засідання Тарновської О.В., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Погрібної Т.С. (в режимі відеоконференції), розглянувши апеляційну скаргу захисника Погрібної Т.С., подану в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про місце роботи відсутні, РНОКПП НОМЕР_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 травня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 13 квітня 2026 року о 14 год 19 хв, на автодорозі сполученням Куснища-Головне, Ковельського району, Волинської області, керував транспортним засобом марки «Ауді» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі–ПДР).
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, захисник Погрібна Т.С. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій вказує на її незаконність, необґрунтованість через істотне порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на відсутність належних та допустимих доказів у підтвердження законності підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням останнього, у відповідності до положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а також факту керування ним транспортним засобом загалом. стверджує, що ОСОБА_1 не було повідомлено про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, які б слугували підставою для проходження ним відповідного огляду, а факт відмови від його проходження у медичному закладі не зафіксований. ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, від його керування відсторонено не було, а при накладенні безальтернативного виду адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суддею залишено без належної уваги його статус – військовослужбовця, тому такий вид стягнення є невиправданим та непропорційним. Відеозапис через те, що не є безперервним, не містить відомостей щодо основних подій, є неналежним та недопустимим доказом вини у даній справі. 
Покликаючись на викладене, просить постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 травня 2026 року стосовно нього скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Погрібної Т.С., доходжу такого висновку.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано. 
Відповідно до 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). 
У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Так факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 639705 від 13 квітня 2026 року, за змістом якого перший керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, відмовився; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу – «Alcotestr Drager», у якому продубльовані виявлені у нього ознаками такого стану сп`яніння, а також зафіксовано відмову від проходження огляду, на місці зупинки транспортного засобу; направленням на медичний огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КНП «Шацька лікарня Шацької селищної ради», у якому аналогічно зафіксовано відмову від проходження такого огляду; письмовим зобов`язанням до протоколу серії ЕПР1 № 639705 від 13 квітня 2026 року не керувати даним транспортним засобом протягом 24 годин; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; відеозаписом із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського який, з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття належним, допустимим та достатнім доказом його вини.
Наявною у матеріалах даної справи довідкою старшого інспектора сектору адміністративної практики Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Аліни ЗАЯЦЬ стверджується факт видачі гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія серії НОМЕР_3 із терміном дії з 08 грудня 2023 року по 08 грудня 2053 року, що цілком підставно було ураховано суддею при накладенні на нього безальтернативного виду адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. 
Таким чином сукупність зазначених доказів цілком обґрунтовано взята до уваги судом, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Працівниками поліції, під час збирання доказів, у даній справі про адміністративне правопорушення, була застосована належна правова процедура.
Надаючи оцінку доводам захисника Погрібної Т.С., викладених у поданій нею апеляційній скарзі, вважаю доцільним зазначити таке. 
Як стверджується наявним у справі відеозаписом із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського, а також відеореєстратора із службового автомобіля, на них чітко зафіксований не лише момент керування та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а і сам факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і у найближчому закладі охорони здоров`я, а також уся процедура оформлення стосовно нього адміністративних матеріалів. 
Цим відео також стверджується законність зупинки транспортного засобу поліцейськими, які інформували водія про керування автомобілем без ввімкненого світла фар, тобто така підстава зупинки визначена п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а також про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим, цікавились про останній часовий проміжок вживання ним алкогольних напоїв.
Таким чином сукупність зазначених доказів цілком обґрунтовано взята до уваги судом, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Огляд  ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, також проведений поліцейським, у відповідності до положень Інструкції, якими визначено порядок його проведення.
На відео видно як поліцейський заповнює бланк письмових пояснень, які йому оголошує ОСОБА_1 , змістом яких стверджується факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в установленому законом порядку, у тому числі, у найближчому закладі охорони здоров`я, через те, що він поспішає на роботу. 
Доводи захисника, що наявний у матеріалах справи відеозапис є фрагментарним, а тому не може братись до уваги судом, є безпідставними, оскільки такий запис не містить ознак монтажу чи підробки, а захисник не заперечує відображення на ньому ОСОБА_1 , а також хронологію перебігу події вчиненого. Окрім того, вважаю доцільним зазначити про те, що зазначений відеозапис є фактично безперервним щодо події вчиненого останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Зафіксована відеозаписом та відображена у матеріалах справи поведінка водія ОСОБА_1 , у цій конкретно виниклій обстановці, є безумовним свідченням його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
У матеріалах справи наявне письмове зобов’язання до протоколу про адміністративне правопорушення не керувати даним транспортним засобом протягом 24 годин, також із відео видно, що поліцейський цікавився у нього про наявність посвідчення водія – водійських навичок у пасажирів автомобіля під його керуванням, що цілком спростовує доводи захисника про невжиття, у цьому конкретному випадку, поліцейськими превентивного заходу, передбаченого ст. 266 КУпАП. 
Також звертаю увагу захисника Погрібної Т.С., що застосований місцевим судом вид адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковим безальтернативним видом стягнення, визначеного санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а положеннями чинного КУпАП не передбачено можливості не застосування такого виду стягнення, зокрема, до військовослужбовців. 
Отже, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в установленому законом порядку, є правильно установлений поліцейськими, усі подальші дії яких, по оформленню адміністративних матеріалів стосовно нього, повністю узгоджуються із вимогами нормативно-правових актів, які регламентують це питання, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, установлено не було. 
Нових доказів, у спростування зазначених у постанові судді, яка є законною та обґрунтованою обставин, надано не було, тому подана захисником Погрібною Т.С. апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу захисника Погрібної Т.С., подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 травня 2026 року стосовно ОСОБА_1 - без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: