ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
10 серпня 2026 року | Справа № 280/1062/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )
до 16 регіональної військово-лікарської комісії (79045, м. Львів, вул. Стрийська, 73-А; код ЄДРПОУ 08380628)
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
09.02.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до 16 регіональної військово-лікарської комісії (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: 
визнати протиправним та скасувати рішення 16 регіональної військово-лікарської комісії від 19.06.2025 (оформлене у вигляді «продовження/правок» до Свідоцтва про хворобу) про незатвердження Свідоцтва про хворобу від 13.03.2025 № 63/12;
зобов`язати 16 регіональну військово-лікарську комісію затвердити Свідоцтво про хворобу від 13.03.2025 № 63/12 та постанову позаштатної BJIK при ІНФОРМАЦІЯ_2 : «Непридатний до військової служби» (статті 39а, 52а, 23а графи П Розкладу хвороб) та направити затверджене Свідоцтво/постанову до ІНФОРМАЦІЯ_3 для виконання та внесення відповідних змін до військово-облікових документів (за необхідності – «в установлений законом строк»).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення відповідача щодо незатвердження Свідоцтва про хворобу від 13.03.2025 № 63/12 ухвалено необґрунтовано, без належного мотивування та конкретизації підстав його прийняття. Вважає позовні вимоги обґрунтованими та просить задовольнити позов.
Ухвалою суду від 16.02.2026 відкрито провадження в адміністративній справі № 280/1062/26; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач позов не визнав, у поданому відзиві (вх. від 03.03.2026 № 11227) посилається на те, що після надходження на адресу НОМЕР_2 РВЛК Свідоцтва про хворобу № 63/12 відносно солдата запасу ОСОБА_1 та доданих медичних документів, експертами штатної НОМЕР_2 РВЛК ретельно вивчено та опрацьовано вказані матеріали. Постанова позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 оформлена Свідоцтвом про хворобу №63/12 не затверджена штатною НОМЕР_2 РВЛК та повернута для належного оформлення з відповідними рекомендаціями для усунення недоліків та приведення у відповідність з вимогами Положення. Зокрема, серед недоліків експертами 16 РВЛК визначено неповноцінне обстеження хворого; необґрунтований клініко-експертний діагноз; експертні документи оформлені з порушенням вимог додатку 11 до Положення; відсутні медичні документи, підтверджуючі діагноз. Серед рекомендацій визначено проведення повторного медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 . Експертне рішення прийняти за новим протоколом (відповідно до результатів вивчення документів та обстежень). Таким чином, у діях 16 РВЛК відсутні ознаки протиправної бездіяльності, оскільки експертами 16 РВЛК вивчено матеріали справи, за результатами яких винесено постанову про не затвердження постанови позаштатної постійно діючої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленої Свідоцтвом про хворобу № 63/12 відносно ОСОБА_1 з відповідними рекомендаціями згідно визначених Положенням повноважень, а тому правові підстави для задоволення вимог позивача відсутні. Вказує, що суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належали б до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. У задоволенні позову просить відмовити.
30.03.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 16611), в якій він заперечує проти доводів відповідача.
03.04.2026 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 17840).
Частиною п`ятою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.
13.03.2025 позаштатна постійно діюча ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 за розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03.02.2025 № 606 провела медичний огляд ОСОБА_1 з метою визначення ступеня придатності до військової служби, за результатами якого складено Свідоцтво про хворобу № 63/12.
Згідно цього Свідоцтва, позивач на підставі статей 39а, 52а, 23а графи ІІ Розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби.
Постановою 16 регіональної військово-лікарської комісії від 19.06.2025 на солдата запасу ОСОБА_1 не затверджено Свідоцтво про хворобу від 13.03.2025 № 63/12. Причини незатвердження: неповноцінне обстеження хворого; необґрунтований клініко-експертний діагноз; експертні документи оформлені з порушенням вимог додатку 11 до Положення; відсутні медичні документи, підтверджуючі діагноз. Рекомендації: підлягає повторному огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 . Експертне рішення прийняти за новим протоколом (відповідно до результатів вивчення документів та обстежень).
Листом Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 02.01.2026 № 598/4/110 на скаргу позивача повідомлено, що підстави для перегляду та скасування постанови ВЛК 16 регіональної військово-лікарської комісії від 19.06.2025 відсутні.
Наведені обставини зумовили звернення ОСОБА_1 до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-XII).
Відповідно до частини сьомої статті 1 Закону № 2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402; у чинній на момент виникнення спірних правовідноси редакції).
Згідно із пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Підпункт 2.4.3 пункту 2.4 глави 2 розділу I Положення № 402 визначає, що за рішенням ЦВЛК на ВЛК регіону, незалежно від адміністративно-територіальної зони відповідальності ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи, покладається розгляд, контроль, затвердження постанов позаштатних постійно діючих ВЛК та прийняття, скасування, перегляд постанов про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби.
Згідно підпункту 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу I Положення № 402, ВЛК регіону має право:
оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення;
перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи;
перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах;
приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК;
перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи;
направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу), військовозобов`язаних, резервістів;
запитувати особові та пенсійні справи, медичні документи, матеріали службового (спеціального) розслідування, дізнання, досудового розслідування, характеристики, архівні довідки, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття постанови;
залучати для вирішення питань військово-лікарської експертизи головних (провідних) медичних спеціалістів та інших лікарів-спеціалістів, за необхідності - інших спеціалістів, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець;
приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК);
перевіряти у ТЦК та СП, закладах охорони здоров`я (установах) Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим), областей, міста Києва, на території регіону організацію та стан лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, результати перевірок доповідати начальнику ЦВЛК та керівникам органів місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування.
Відповідно до підпункту 2.4.10 пункту 2.4 глави 2 розділу I Положення № 402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.
Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суб`єктом владних повноважень на підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
З оскаржуваної у цій справі постанови 16 регіональної військово-лікарської комісії вбачається, що причинами незатвердження Свідоцтва про хворобу від 13.03.2025 № 63/12 є: неповноцінне обстеження хворого; необґрунтованість клініко-експертного діагнозу; те, що експертні документи оформлені з порушенням вимог додатку 11 до Положення; відсутність медичних документів, підтверджуючих діагноз. 
При цьому, яким чином 16 РВЛК дійшла саме таких висновків, відповідач не обґрунтував, обмежившись лише загальним формулюванням причин незатвердження. Так, із спірної постанови не вбачається, у чому саме полягає неповноцінне обстеження хворого та яких саме досліджень не вистачило для прийняття позитивного рішення; у чому саме, на думку відповідача, полягає необґрунтованість клініко-експертного діагнозу; які конкретно експертні документи оформлені з порушенням вимог додатку 11 до Положення та які вимоги порушено; які саме медичні документи, що підтверджують діагноз, відсутні.
У цьому контексті варто звернути увагу на постанову від 10.02.2022 у справі № 160/7153/20, у якій Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12.02.2021 у справі № 820/5570/16, від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду касаційної інстанції.
Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певних діагнозів у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Водночас, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.
У справі ж, що розглядається, 16 регіональна військово-лікарська комісія не затвердила Свідоцтво про хворобу від 13.03.2025 № 63/12, не обґрунтувавши належним чином таке рішення.
З огляду на наведене, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та:
визнати протиправною та скасувати постанову 16 регіональної військово-лікарської комісії від 19.06.2025 на солдата запасу ОСОБА_1 , якою не затверджено Свідоцтво про хворобу від 13.03.2025 № 63/12;
зобов`язати 16 регіональну військово-лікарську комісію повторно розглянути Свідоцтво про хворобу від 13.03.2025 № 63/12, складене відносно ОСОБА_1 , та ухвалити рішення відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення.
Водночас, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача затвердити спірне свідоцтво та направити його до ІНФОРМАЦІЯ_3 для виконання, оскільки такі вимоги заявлені передчасно.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене у сукупності, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню. 
Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 – задовольнити частково.
2. Визнати протиправною та скасувати постанову 16 регіональної військово-лікарської комісії від 19.06.2025 на солдата запасу ОСОБА_1 , якою не затверджено Свідоцтво про хворобу від 13.03.2025 № 63/12.
3. Зобов`язати 16 регіональну військово-лікарську комісію (79045, м. Львів, вул. Стрийська, 73-А; код ЄДРПОУ 08380628) повторно розглянути Свідоцтво про хворобу від 13.03.2025 № 63/12, складене відносно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ), та ухвалити рішення відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення.
3. У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
4. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань 16 регіональної військово-лікарської комісії (79045, м. Львів, вул. Стрийська, 73-А; код ЄДРПОУ 08380628).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 10.08.2026.

Суддя Ю.П. Бойченко