Справа № 607/20392/25
Провадження № 2/604/96/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року селище Підволочиськ 
Підволочиський районний суд Тернопільської області 
у складі головуючої судді  – Федорович І.В.,
секретар судового засідання – Ілик Г.М., 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 20800,00 грн, та 
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій сторін.
Представник ТОВ ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 20 800 грн, з яких 5000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 14 850,00 грн - заборгованість за сумою відсотків, 950 грн - заборгованість за комісією. Крім того, просить стягнути з відповідача судовий збір у сумі 2422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000 гривень.
Позов обґрунтовано тим, що 03.09.2022 між ТОВ "Мілоан" (Первісний кредитор) та Відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит, за яким Відповідач отримала кошти в розмірі 5000,00 грн. Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася вказана заборгованість. 05.12.2022 право вимоги за цим договором перейшло до Позивача на підставі Договору відступлення прав вимоги №86-МЛ/Т. 
Процесуальні дії та рішення суду у справі.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.
Суд відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
Позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. 
18.12.2025 на адресу суду надійшло клопотання адвоката Москвічова А.С. про залучення його представником Відповідача до справи та про відкладення розгляду справи. 11.02.2026 адвокат повторно звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи з підстав неотримання копії позовної заяви та доступу до електронних матеріалів справи. 24.03.2026 від представника Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні.
06.04.2026 від представника Відповідача надійшли письмові пояснення у справі.
Суд приймає вказані письмові пояснення Відповідача до справи. Крім того, Позивач, заперечуючи проти вказаних пояснень Відповідача, саме на підставі та після вказаних пояснень, просив суд витребувати необхідні докази, що є суперечиливою поведінкою.
22.04.2026 від Позивача надійшли додаткові письмові пояснення у справі та клопотання про витребування інформації з УніверсалБанку та ТОВ «ФК «Контрактовий Дім».
Ухвалою від 11.05.2026 суд витребував необхідні докази, що становлять банківську таємницю (виписку, інформацію про переказ коштів).
09.06.2026 надійшло повторне клопотання від Позивача про витребування коштів, оскільки в попередньому було зазначено неповну інформацію.
09.06.2026 суд повторно витребував ухвалою необхідні докази по рахунку Відповідача. 
30.06.2026 на адресу суду надійшли витребувані докази з Банку, які становлять банківську таємницю.
Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка суду
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України).
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України "Про споживче кредитування", який встановлює, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1-1 частини першої статті 1).
Відповідачка на сайті tengo.ua підписала Анкету – заяву на кредит № 1026537676, сума кредиту – 5000, 00 грн; дата повернення кредиту – 18.09.2022, сума до повернення 7450,00 грн, що складається з комісії за надання кредиту – 950,00 грн, процентів за користування кредиту – 1500,00 грн (ставка 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом).
Наприкінці заявки чітко повторно зазначено: погоджена сума – 5000,00 грн, погоджений строк – 15 днів, комісія за надання – 19,5 одноразово; ставка процентів – 2% за кожен день користування. 
Відтак, первинно йшлося лише про строк – 15 днів. 
03.09.2022 ТОВ "Мілоан" (Первісний кредитор) та Відповідач уклали Договір про споживчий кредит №102653767 в електронній формі із застосуванням Відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно з умовами договору, сторони домовилися про надання кредиту на власні потреби Відповідача в розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності загальним строком на 105 днів (з дати надання кредиту 03.09.22). 
Пільговий період – 15 днів з дати видачі кредиту по 18.09.2022 (п.1.3.1. Договору)
Поточний період – 90 днів і закінчується – 17.12.2022 (п. 1.3.2 Договору)
Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу – 18.09.2022, але не пізніше дати - 17.12.2022 (останнього дня строку кредитування (п. 1.4 Договору).
Загальна вартість кредиту за пільговий період – 7450,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування – 20950,00 грн. (п. 1.5 Договору).
Комісія за надання кредиту – 950,00 грн (п. 1.5.1. Договору).
Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду – 2% за кожен день строку користування від фактичного залишку кредиту; протягом поточного періоду – 3% від фактичного залишку кредиту протягом поточного періоду (п.п. 1.5.2, 1.5.3 Договору).
03.09.2022 Первісний кредитор перерахував Відповідачу кошти в розмірі 5000,00 грн згідно кредитного договору №102653767, що підтверджується копією платіжного доручення від 03.09.2022 № 50403919, платник «ТОВ «Мілоан».
Перерахування коштів Відповідачці 03.09.2022 в розмірі 5000,00 грн також підтверджується банківською випискою АТ «Універсал Банк» та інформацією, наданою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім»
Відповідач, отримавши суму кредиту, порушив умови договору та не повернув кредитні кошти у встановлений строк. Заборгованість за тілом кредиту залишається непогашеною та становить 5 000,00 грн.
Договір передбачає сплату відсотків за користування кредитом. Позивач просить стягнути 14 850,00 грн відсотків, що нараховані за загальний період 105 днів з 03.09.2022 по 17.12.2022, тобто у межах строку Договору. 
За умовами Договору позичальнику надано кредит в розмірі 5 000,00 грн, який він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у кредитному договорі умовах.
Кредит надається строком на 15 днів (пільговий період). 
Пунктом 1.5.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 1500,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Договором не передбаченого автоматичного переходу від пільгового до поточного періоду.
Відповідно до копії витягу з реєстру боржників (позиція 210, ОСОБА_1 ) до договору відступлення права вимоги №86-МЛ/Т від 05.12.2022 вказана дата закінчення договору – саме 18.09.2022.
Відповідно до п. 2.3.1. договору позичальник має право неодноразово продовжувати та
або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження / поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії, передбачені цим п. 2.3. Договору та Розділом 6 правил, у т. ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості (якщо передбачено). Можливі періоди продовження /поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту. Якщо Позичальник здійснює продовження / поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію) на умовах визначених цим пунктом, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено/поновлено пільговий період нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2 Договору.
Разом з тим, в порядку ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів, а матеріали справи таких не містять щодо пролонгації строку кредитування відповідно до п.п.2.3.1.-2.3.2. Договору, вчинення позичальником будь – яких дій для пролонгації договору, відсутні докази направлення повідомлення про пролонгацію позичальнику, відсутні докази про існування первинного та оновленого графіку платежів. 
Крім того, вказані умови про пролонгацію договору є незрозумілими, бланкетними, такими, які пересічний споживач не може однозначно зрозуміти та правильно трактувати.
З огляду на таку об`єктивну нерівність сторін у правовідносинах споживчого кредитування, під час застосування та тлумачення норм законодавства суди зобов`язані керуватися загальноправовим принципом, викладеним у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 240/4894/23. Згідно з висновками Верховного Суду принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи. Цей принцип також часто відомий як in dubio pro persona або in dubio pro homine (латинською мовою), що означає "у вагомих сумнівах - на користь людини". Принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи.
У контексті спірних правовідносин цей принцип реалізується через імператив in dubio pro consumatore (принцип сприятливого тлумачення для споживача).
У додатку №1 до кредитного договору «Графік платежів» вказано, що у випадку зміни будь-яких відомостей, зазначених у графіку розрахунку у зв`язку з частковим погашенням заборгованості та/або продовженням строку повернення кредиту, позичальник доручає Товариству самостійно оновити графік розрахунків, шляхом внесення у нього відповідних змін або викладення його у новій редакції та розмістити дані графіку в особистому кабінеті позичальника.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що нарахування відсотків за користування кредитом починаючи з 19.09.2022, тобто після закінчення строку повернення кредиту, є безпідставним, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилось після спливу визначеного договором строку кредитування.
За таких обставин, до стягнення з відповідача на користь кредитора підлягає заборгованість за кредитним договором у розмірі 7450,00 грн. (5000,00 грн тіло кредиту; 1500,00 грн процентів за користування кредитом; 950,00 грн комісії за надання кредиту).
Щодо нарахування комісії за надання кредиту
Відповідач за умовами кредитного договору мав обов`язок сплатити комісію за надання кредиту: 950,00 грн.
Суд визнав обґрунтованими вимоги Позивача в частині стягнення з Відповідача заборгованості зі сплати комісії за надання кредиту, оскільки Закон України "Про споживче кредитування" після внесення відповідних змін прямо встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8). 
У даному випадку позивачем є фінансова установа, а не банк, а тому нарахування комісії за надання кредиту не є забороненим та в цьому випадку було погодженим Відповідачкою також і в Анкеті – заяві про надання кредиту.
Щодо наявності в Позивача, як нового кредитора, права вимоги
Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК України).
У цій справі Позивач набув право вимоги до Відповідача внаслідок відступлення цього права на підставі Договору відступлення прав вимоги № 86-МЛ/Т, укладеного 05.12.2022 між ТОВ "Мілоан" (Кредитор) та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (Новий Кредитор).
Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 вказаного договору Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами, вказаними у Реєстрі боржників. Внаслідок передачі (відступлення) Новий Кредитор заміняє Кредитора у Кредитних Договорах та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань.
Згідно з Витягом з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги (позиція № 210) та Актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 05.12.2022, до Позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 102653767 від 03.09.2022. 
Відповідно до вказаного витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги вказана дата закінчення договору – саме 18.09.2022.
Презумпція чинності цього договору не спростована на підставі рішення суду, яке набрало законної сили (стаття 204 ЦК України). У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010).
Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували презумпцію правомірності договору відступлення прав вимоги.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої, частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд задовольнив позовні вимоги частково, тому з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивача судовий збір пропорційно у розмірі 867,6 грн.
Позивач просить відшкодувати 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Суд перевірив і встановив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 8000,00 грн визначено згідно з умовами договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладеного між Позивачем та Адвокатським об`єднанням "Апологет".
На підтвердження понесених витрат та повноважень представника Позивач надав суду такі докази: копію ордера на надання правничої допомоги від 02.07.2025, виданого адвокату Усенку Михайлу Ігоровичу; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, Акт №Д/3207 наданих послуг від 20.08.2025, згідно з яким сума наданих послуг становить 8000,00 грн. Також Позивач надав Детальний опис наданих послуг до Акту, відповідно до якого адвокат витратив 6 годин 30 хвилин. Згідно з цим описом до обсягу наданих послуг увійшли: усна консультація клієнта (30 хв), ознайомлення з матеріалами кредитної справи (2 год), погодження правової позиції клієнта (30 хв), складення позовної заяви (3 год 30 хв) та подання заяви до суду.
Отже, розмір витрат на правничу допомогу адвоката підтверджений доказами та визначений на підставі відповідних доказів (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21).
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи. Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.
Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи (пункт 148 постанови від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23).
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (пункт 145 зазначеної вище постанови).
Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (пункт 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23).
У цій справі суд не вбачає відповідності (дотримання вимог співмірності) між заявленими витратами та складністю справи. Цей спір кваліфікується як малозначний, розглядався за наявними у справі матеріалами, без участі представника Позивача у судовому засіданні. Позовна заява відповідає типовій (шаблонній) формі в однотипних справах, її складання не вимагало від представника Позивача значних процесуальних зусиль чи глибокого аналізу чинного законодавства, надання усної консультації клієнту по цій справі. Крім того, позовна заява не є деталізованою, не містить опису істотних умов кредитного договору. Беручи до уваги також значення справи для сторін, де Позивачем є фінансова компанія, а Відповідач - фізична особа, ціну позову, суд виснував, що заявлені судові витрати на оплату послуг адвоката у визначеному розмірі є надмірними та такими, що можуть створити необґрунтований тягар для Відповідача.
З огляду на ці обставини, обґрунтований та розумний розмір судових витрат на оплату послуг адвоката у цій справі не повинен перевищувати, на думку суду, 4 000,00 грн. Такий розмір є достатнім для покриття мінімальних, але об`єктивно необхідних витрат Позивача, відповідає принципам пропорційності та розумності.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 137, 141, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" – 7450,00 грн заборгованості за Кредитним договором №102653767 від 03.09.2022.
У решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" – 867,6 грн судового збору та 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал", 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 – місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне рішення складено без проголошення, у відсутності сторін – 10.07.2026.

Суддя І. В. Федорович