Справа № 465/767/26 
Провадження 2/465/2607/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
31.07.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Баран О.І.,
з участю секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків:  НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),
відповідач-1: Львівська міська рада (м.Львів, пл.Ринок, 1, ЄДРПОУ 04055896),
відповідач-2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків:  НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради (місцезнаходження: м. Львів, вул. К.Левицького, буд. 67, ЄДРПОУ 04056109),
предмет позову: визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:
28 січня 2026 року уповноважений представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до Франківського районного суду м. Львова із указаним позовом, відповідно до якого просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частки квартири загальною площею 38,6 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Позовна заява мотивована тим, що позивач та  ОСОБА_2 є рідними сестрами. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, після смерті їхньої матері. До складу спадщини входить указана квартира, єдиним власником якої була їхня матір. Позивач фактично здійснювала догляд за матір`ю, яка померла у віці дев`яноста років і проживала у житлі позивача щонайменше п`ять років до своєї смерті. Також позивач продовжує здійснення догляду за сестрою, яка також його потребує за станом свого здоров`я. Позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини, втім приватний нотаріус відмовив у прийнятті заяви та рекомендував звернутися з позовом до суду. Зважаючи на те, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, однак сестра також має право на обов`язкову частку, просить визнати право власності на 3/4 частки квартири.
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 02.03.2026 указану позовну заяву залишено без руху, встановлено процесуальний строк для усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині ухвали (а.с. 50-52).
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, розгляд справи призначено на 13.05.2026 (а.с. 69-70). 
Відповідач-1 (Львівська міська рада) подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого інтереси та права Львівської міської ради даним позовом не порушуються, просить суд розгляд справи проводити без участі представника Львівської міської ради, прийняти законне та обґрунтоване рішення, враховуючи те, що спір виник не з вини Львівської міської ради, а у зв`язку із пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини самим позивачем (вх.14071/26 від 01.05.2026) (а.с. 76-83).
Відповідач-2 правом на подання відзиву не скористалась.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13.05.2026 вирішено клопотання про витребування доказів та витребувано у П`ятої Львівської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також дані щодо наявності заповіту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 87-88).
22 травня 2026 року на адресу суду надійшов лист П`ятої Львівської державної нотаріальної контори (вх.№16799/26) відповідно до якого, за даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 85314121 від 20.06.2026 спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заведена та згідно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 85314474 від 20.05.2026 заповіт від імені ОСОБА_3 , посвідчений Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. 12.07.2006 за реєстровим номером 3805 (а.с. 90).
Зважаючи на виявлені розбіжності у даних щодо складеного заповіту, суд, з урахуванням приписів ч. 7 ст. 81 ЦПК України, витребував у Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Лаврик Тетяни Ярославівни (номер свідоцтва 3887 , АДРЕСА_4 , тел.: НОМЕР_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_5 ), належним чином засвідчену копію заповіту, складеного від імені ОСОБА_3 12.07.2006, за реєстровим номером 3805, дані якого могли вказувати на інше коло осіб, на права та інтереси яких могло впливати рішення у справі (а.с. 91-92).
8 червня 2026 року на адресу суду надійшла належним чином засвідчена копія заповіту, складена від імені ОСОБА_3 12.07.2006, за реєстровим номером 3805 на користь позивача ОСОБА_1 (а.с. 96-99).
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06.07.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с. 108-109).
У судове засідання, призначене на 31.07.2026 учасники справи не з`явились, що не перешкоджає її розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. 
Суд, з`ясувавши доводи на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 30.12.1958, НОМЕР_5 , у м. Сокалі Львівської області народилась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками вказано українців: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 8 зворот). 
Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 02.10.1964, НОМЕР_6 , у м. Сокалі Львівської області народилась також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батьками також вказано українців: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 10 зворот). 
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 від 24.02.1990, між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Сокаль Львівської області та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцем с. Голодище, Самбірського району, Львівської області укладено шлюб, із зміною прізвища « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » (а.с. 9).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка м. Сокаля Львівської області документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_8 , у якому також зроблено відмітку про шлюб, зареєстрований 24.02.1990 із ОСОБА_6 , 1948 року народження та прописку з 15.05.1990 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).
Отож, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідними сестрами.
ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) 12.07.2006 уклала договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 11017908), що складається з однієї житлової кімнати та кухні, посвідчений Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. 12.07.2006 за реєстровим номером 3801 (а.с. 20).
Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 28.07.2006, номер витягу про реєстрацію права власності 11371526, номер запису 6511 в книзі №5 (а.с. 21).
21 вересня 2010 ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 18 зворот, 24). 
За свого життя 23.10.2006 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою с. Городиславичі, Польща, РНОКПП: НОМЕР_9 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_5 , складено заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Львівської області Гук Н.М., та зареєстрований в реєстрі за №1-2733, відповідно до якого ОСОБА_3 на випадок її смерті заповіла все своє майно, де б воно не було із чого би воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці - ОСОБА_1 , 1958 року народження (а.с. 25).
Відповідно до копії Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_10 , виданого 30.12.2024 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с. Городиславичі, Республіка Польща, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 90 років, а її смерть настала у м. Львові (а.с. 25 зворот).
У даних лікарського свідоцтва про смерть №235 від 29.12.2024 місцем проживання померлої ОСОБА_3 вказано: АДРЕСА_3 . Свідоцтво видано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 26).
За даними довідки ОСББ «Лисеницька 5» №1/07025 від 21.07.2025 встановлено, що матір ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , упродовж останніх п`яти років, що передували її смерті проживала без реєстрації із дочкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27).
Фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 також вказано у довідці, виданій сімейним лікарем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якою укладено відповідну декларацію з 2021 року та у копії самої декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу №0001-0552-7210 (а.с. 27 зворот - 28).
Станом на 29.12.2024 інших зареєстрованих осіб у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 не має.
Після смерті спадкодавця, позивач звернулася до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тишківської Роксоляни Іванівни із заявою про прийняття спадщини з метою оформлення спадкових прав.
Приватний нотаріус листом від 21.07.2025 №29/01-16 надав відповідь про неможливість прийняття заяви, із роз`яснення процедури вирішення зазначеного питання у судовому порядку (а.с. 39).
22 травня 2026 року на адресу суду надійшов лист П`ятої Львівської державної нотаріальної контори (вх.№16799/26) відповідно до якого, за даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 85314121 від 20.06.2026 спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заведена та згідно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 85314474 від 20.05.2026 заповіт від імені ОСОБА_3 , посвідчений Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. 12.07.2006 за реєстровим номером 3805 (а.с. 90).
8 червня 2026 року на адресу суду також надійшла належним чином засвідчена копія заповіту, складеного ОСОБА_3 посвідченого Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. 12.07.2006 за реєстровим номером 3805, відповідно до якого, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , своїй дочці, ОСОБА_1 (а.с. 97).
Отож,  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за свого життя двічі (12.07.2006, тобто в день укладення договору купівлі-продажу квартири та щодо цієї квартири і пізніше, 23.10.2006 щодо всього майна) складено заповіт і в усіх випадках на користь своєї дочки, ОСОБА_1 , позивача у справі (а.с. 20, 25, 97).
Відповідно до копії виписки із акта огляду МСЕК серії ЛВА №230135, молодшій дочці спадкодавця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатом повторного огляду 25.08.2004 безтерміново встановлено другу групу інвалідності внаслідок загального захворювання (а.с. 12).
Відповідно до довідки від 17.06.2022, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 20.01.2022 по даний час (а.с. 13). Аналогічну довідку видану 19.08.2024 про перебування на лікуванні з 28.07.2024 (а.с. 13 зворот).
Позивачем також, в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено договір №42/25 від 26.04.2025 із Пансіонатом по догляду за людьми похилого віку «Затишок» (а.с. 14-17).
Оцінка судом
Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до положень ст.316, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно положень ч.5 ст.11ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
В силу п. 11 ч. 1 ст.346ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника.
Виходячи із змісту ст.392ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Зважаючи на вимоги ст.1218ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221ЦК України).
Згідно ч.ч. 1, 2ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Згідно з ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини (ст. 1236 ЦК України).
Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом (ст.1245 ЦК України).
Згідно з ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
З урахуванням положень ст.ст.1296-1299 ЦК України, питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», судовий захист права приватної власності громадян може, зокрема, здійснюватися шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності на майно.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець(спадкоємці), який (які) прийняв (прийняли) спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування (див., зокрема постанови Верховного Суду: від 18 грудня 2019 року у справі № 265/6868/16-ц (провадження №61-34234св18), від 19 травня 2020 року у справі № 175/1941/16-ц (провадження № 61-19798св18), від 31 березня 2021 року у справі № 463/4616/18 (провадження № 61-20505св19), від 23 лютого 2022 року в справі № 501/672/16-ц (провадження № 61-14670св21), від 01 березня 2023 року у справі № 604/1312/20 (провадження № 61-12430св22)).
Положенням п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що судовому розгляду підлягають вимоги про визнання права на спадщину за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. А у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до першого речення ч. 1ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В свою чергу положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч. 2 ст.16ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до приписів ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З урахуванням встановлених судом обставин справи та відповідних до них правовідносин, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи також приписи ст. 1241 ЦК України, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 права власності на 3/4 частки квартири, в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері, ОСОБА_3 .
Разом з тим, представник позивача у поданій заяві від 31.07.2026 просив судові витрати залишити за позивачем, а тому суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, 

у х в а л и в:
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частки квартири загальною площею 38,6 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення у справі №465/767/26 складено 03.08.2026.

Суддя: Баран О.І.